Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2026  	Справа №607/26240/25 Провадження №2/607/2329/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №2739699 від 04.08.2020 у розмірі 18960,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 04.08.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №2739699. Відповідно до договору відповідачу надано кредит у сумі 7000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 
28.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №28072021, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2739699 від 04.08.2020. 
23.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №23/05/24, відповідно до умов якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2739699 від 04.08.2020.
Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 18960,00 грн, з яких: 7000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11960,00 грн – заборгованість за відсотками. Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою судді від 23.12.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом 30 днів строку кредитування. Акцептування пролонгації строку кредитування визначене п.4 договору не проводилось та відповідні докази відсутні. Позивач не надав доказів на підтвердження зарахування коштів згідно з кредитним договором на рахунок відповідача. Також вважає, що позивач не довів належним чином факт переходу до останнього кредитора права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора, а також усі наступні переходи прав вимоги. Не надано доказів сплати ціни придбання кожним фактором у клієнта права грошової вимоги до боржників.
У відповіді на відзив представник позивача просить позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що відповідач тривалий час частково погашала заборгованість, що свідчить про факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено в межах погодженого сторонами строку кредитування. Крім того, позивач довів належним чином факт переходу до останнього кредитора права вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки матеріали справи містять докази сплати грошових коштів клієнтом фактору до договору факторингу, а також акт приймання-передачі реєстру боржників та реєстр боржників, де міститься інформація про відповідача.
У судовому засіданні 30.03.2026 представник позивача Синиченко Д.В. позов просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
У судовому засіданні 30.03.2026 представник відповідача Гончарук О.М. щодо задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позов.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 11.00 год. 02.04.2026.
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.08.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №2739699, який зі сторони відповідача підписаний одноразовим ідентифікатором М941491. 
Відповідно до умов договору, ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу кредит в розмірі 7000,00 грн (п.п. 1.2, 1.3). Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 договору (п.1.4). Тип процентної ставки – фіксована (п.1.5). Знижена процентна ставка 0,01% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.5.1). Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку надання кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо споживач не виконав умов зазначені в пп. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (1.5.2). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1). 
Згідно з листом ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №6154-ВП від 07.11.2025, 04.08.2020 на карту № НОМЕР_2 перераховано кошти в сумі 7000,00 грн.
Крім того, у судовому засіданні 17.02.2026 представник відповідача визнав, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір та отримала кредитні кошти. 
Відповідно до розрахунку ТОВ «Авентус Україна» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2739699 від 04.08.2020 за період з 04.08.2020 по 27.07.2021 становить 18960,00 грн.
28.07.2021 ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) уклали договір факторингу №28072021, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1 договору).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).
28.07.2021 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №28072021 від 28.07.2021.
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №28072021 від 28.07.2021 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2739699 в сумі 18960,00 грн. 
23.05.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (Фактор) уклали договір факторингу №23/05/24, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості (п.1.1 договору).
Відповідно до п. 5.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимог та є невід`ємними частинами цього договору.
23.05.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» підписали акти прийому-передачі реєстру заборгованостей та реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу №23/05/24 від 23.05.2024.
Згідно з реєстром заборгованостей до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2739699 в сумі 18960,00 грн. 
24.05.2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 2944375,35 грн в рахунок оплати фінансування згідно з договором факторингу №23/05/24 від 23.05.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №422780413 від 24.05.2024.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2739699 від 04.08.2020 за період з 28.07.2021 по 03.21.2025 складає 18960,00 грн з яких: 7000,00 грн – заборгованість за сумою кредиту, 11960,00 грн – заборгованість за процентами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 04.08.2020 укладено кредитний договір №2739699, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 7000,00 грн на строк 30 днів.
Вказані обставин відповідач визнає, тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають.
Згідно з графіком платежів до договору про надання споживчого кредиту №2739699 від 04.08.2020 дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 03.09.2020.
Таким чином, строк кредитування сплив 03.09.2020.
Відповідно до п. 3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.4 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану у графіку платежів (п. 3.2 договору).
Відповідно до п.4.1 договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2-4.5 договору.
За положеннями пункту 4.3 договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. 
Пунктом 4.4 договору погоджено, що товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі.
Вказаний порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредитування, сторони вважають таким, що вчинений у письмовій формі, оскільки, воля сторін у даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину (п.4.6 договору).
Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору від 04.08.2020.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідач 01.09.2020 здійснила платіж в рахунок оплати процентів в розмірі 20,30 грн.
Пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом акцептування позикодавцем пропозиції (оферти) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про продовження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення). 
Частиною восьмою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 
Таким чином, у позикодавця виникло право нарахувати проценти за договором тільки у межах строку його дії до 03.09.2020.
Разом з тим, позикодавець продовжував нараховувати проценти до 27.04.2021.
На погашення нарахованих процентів відповідач внесла 19714,30 грн.
Враховуючи те, що строк кредитування закінчився 03.09.2020, доказів пролонгації позивач не надав, відповідач сплатила кредитодавцю на погашення боргу 19714,30 грн (така інформація міститься в розрахунку первинного кредитодавця), і ця сума безпідставно зарахована кредитодавцем лише на погашення процентів за договором, суд вважає, що позичальник погасила первинному кредитодавцю усю заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн та проценти за 30 днів користування кредитом, які згідно із паспортом споживчого кредиту могли становити 3990,00 грн. 
Таким чином, відповідач не мала заборгованості перед первинним кредитодавцем ТОВ «Авентус Україна» станом на день укладення 28.01.2021 договору факторингу з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а тому до позивача не могло перейти не існуюче право вимоги до відповідача. 
Згідно із статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Встановлені у даній справі обставини вказують на не доведеність порушення, невизнання або оспорювання прав та інтересів позивача відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Інші аргументи сторін не мають значення для правильного вирішення справи.
Так як у задоволенні усіх позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнер», місцезнаходження – вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, код ЄДРПОУ – 42640371. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 , місце проживання – АДРЕСА_1 .

Рішення складено та підписано 02.04.2026.

Головуючий суддя  	П. Я. Стельмащук