Справа № 163/2620/25
Провадження № 3/163/48/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л., 
за участі секретаря Кузьміної А.В., 
особи, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1 ,
захисника Мухи В.І.,

розглянувши направлений Відділом організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП протокол серії ЕПР1 № 521188 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ФОП « ОСОБА_2 », РНОКПП – НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и л а :

Поліцейською ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області складено протокол про те, що ОСОБА_1 23 листопада 2025 року о 03:18 годині по вулиці Дружби, 59, в місті Любомль Ковельського району Волинської області керував легковим персональним електричним транспортним засобом марки «XIAOMI» із серійним номером НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння.
Такі його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Справа надійшла на розгляд до Любомльського районного суду Волинської області 01 грудня 2025 року.
Судові засідання 11 грудня 2025 року та 15 січня 2026 року були відкладені у зв`язку з клопотаннями сторони захисту про відкладення розгляду справи.
11 лютого 2026 року від захисника ОСОБА_1 – адвоката Мухи В.І. надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, обґрунтоване тим, що транспортним засобом в розумінні ст. 130 КУпАП є механічний транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, зокрема електродвигуна потужністю понад 3 кВт, згідно п.10.1 ПДР України, тоді як легковий персональний електричний транспортний засіб марки «XIAOMI» із серійним номером М65JJ21C610451, модель DDHBC16NEB, яким керував ОСОБА_1 , має номінальну потужність 0,3 кВт, згідно технічної характеристики, долученої до клопотання. Таким чином, ОСОБА_1 не керував механічним транспортним засобом, на нього не поширюються обов`язки водія, передбачені розділом 2 ПДР України, а відтак він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. 

У судовому засіданні 12 лютого 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Муха В.І. підтримав подане клопотання, вказав, що факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 сторона захисту не заперечує, однак транспортний засіб, яким керував його клієнт, не є транспортним засобом в розумінні статті 130 КУпАП, а тому – ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення не є основним і беззаперечним джерелом доказів, інспектор патрульної поліції не перевірила потужність електродвигуна та не надала доказів того, що вказаний електротранспорт є механічним транспортним засобом відповідно до ПДР України. Таким чином, зважаючи на те, що тягар доказування покладається на орган або посадову особу, які складають протокол про адміністративне правопорушення, інспектор не надала належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника та пояснив, що не вважає електросамокат марки «XIAOMI» із серійним номером М65JJ21C610451, модель DDHBC16NEB, транспортним засобом, керування яким заборонено в стані алкогольного сп`яніння, тому в той день разом з товаришем вживав алкогольне пиво, після чого безпечно повертався додому на вказаному електросамокаті. Крім цього, просив не позбавляти його права керування, адже робота водієм є його єдиним джерелом доходу та подав суду характеристику з місця роботи, згідно якої ОСОБА_1 є водієм міжнародних вантажних перевезень за маршрутом Україна – Республіка Польща ФОП « ОСОБА_2 », за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. 

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до положень ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Доказами винуватості до протоколу про адміністративне правопорушення додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результати алкотесту на приладі «Драгер», направлення на медичний огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, рапорт поліцейського роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП, копію витягу з бази ІПНП, довідку до ІКС «ІПНП» та DVD-R диск з відеозаписами з місця події.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та факт керування ним електросамокатом марки «XIAOMI» із серійним номером М65JJ21C610451 належним чином підтверджується матеріалами справи та не заперечується стороною захисту. 
Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, зокрема, є водії транспортних засобів.
Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; а механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном тужністю понад 3 кВт.
Пунктом 2.13 ПДР України передбачено, що транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Згідно п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч. 7 ст. 121 КУпАП, п.1.10 ПДР України.
Виходячи із цих положень транспортними засобами, про які йдеться у статтях 286, 287, 289, 290 КК України, статтях 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.
Таким чином, пристрій із електродвигуном потужністю меншою від З кВт не є транспортним засобом та механічним транспортним засобом в розумінні ПДР та КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при вчиненні дій, які йому було інкриміновано, пересувався електросамокатом марки «XIAOMI» із серійним номером М65JJ21C610451.
В ході розгляду справи орган, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не надав докази того, що вказаний самокат є транспортним засобом відповідно встановленим ПДР вимогам. Оскільки, як вже було зазначено вище, обов`язок щодо збирання доказів покладається на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, відсутність таких даних дає підстави вважати, що останній не довів можливість розповсюдження вимог ПДР на самокат, яким керував ОСОБА_1 . 
При цьому, відповідно до технічної характеристики, поданої стороною захисту, електросамокат марки «XIAOMI», модель DDHBC16NEB, яким керував  ОСОБА_1 , має номінальну потужність 0,3 кВт, що в 10 разів є менш потужним від мінімінальної потужності, яка б давала можливість визнавати його транспортним засобом в розумінні ПДР України.

З огляду на викладене, в розумінні ПДР України, ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521188 не є водієм та не керував механічним транспортним засобом, що не утворює складу інкримінованого йому правопорушення та виключає його відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі, і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Вищевказане не дає можливість вважати  ОСОБА_1 водієм транспортного засобу в розумінні ПДР.
З огляду на що суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З наведеного встановлено підстави для закриття провадження в справі.
Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и л а :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області А.Л. Гайдук