ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/8084/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Талашко Інна Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:
- визнання протиправними дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) та в електронний військово-обліковий документ, а саме зміну статусу з «виключений із військового обліку» на «військовозобов`язаний», та зобов`язання відновити попередній статус як «виключений із військового обліку» у Реєстрі та в електронному військово-обліковому документі, що генерується в застосунку Резерв+;
- визнання протиправними дій щодо безпідставного внесення інформації в Реєстр та в електронний військово-обліковий документ, а саме щодо порушення правил військового обліку, та зобов`язання виключити інформацію, яка міститься у Реєстрі та в електронному військово-обліковому документі, що генерується в застосунку Резерв+ щодо порушення військового обліку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 до 18.07.2025 не був військовозобов`язаним, оскільки виключений з військового обліку.
22.06.2025 позивачем при оновленні військово облікового документа через Резерв + було встановлено, що його статус безпідставно змінився. Замість статусу «виключений із військового обліку», було зазначено «військовозобов`язаний».
Позивач не подавав жодних заяв чи інших документів, які могли б бути підставою для зміни його статусу. Таким чином, дії відповідного органу є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України.
Крім того, одночасно зі зміною статусу «військовозобов`язаний», у системі «Резерв+» (а саме у електронному військово-обліковому документі) 22.06.2025 з`явилася інформація про нібито порушення правил військового обліку з боку позивача. Однак, враховуючи, що позивач був виключений із військового обліку до цього моменту, така інформація є недостовірною та неправомірною. Особи, виключені з військового обліку, не можуть відповідати за порушення правил військового обліку, оскільки вони не зобов`язані виконувати відповідні вимоги закону. 
В червні 2025 року адвокат в інтересах позивача звернулась із адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання інформації про підстави зміни статусу позивача у Реєстрі, а саме підстави постановки його на облік та підстави, які послугували причиною порушення ОСОБА_2 військового обліку в той час, коли він був виключеним з військового обліку. Проте, на момент подачі позову, відповідь на свій запит адвокат так і не отримала.
Відповідно до Витягів з Реєстру до 18.06.2025 позивач виключений з військового обліку і є невійськовозобов`язаним, а після 22.06.2025 в ОСОБА_1 відсутні відомості про його виключення з військового обліку. Викладене свідчить про протиправну діяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , та порушує законні права позивача.
Представник позивача стверджує, що після виключення з військового обліку особа перестає бути військовозобов`язаним, а тому на неї не поширюються закони про військовий обов`язок та військову службу. Зокрема, така особа не може бути призвана під час мобілізації, не зобов`язана проходити ВЛК, оновлювати облікові дані, їй не можна вручити повістку. Рішення про виключення з військового обліку є остаточним - особа не повинна знову ставати на військовий облік, окрім випадку, коли вона робить це добровільно. Заяву на взяття його на військовий облік позивач до ТЦК та СП не подавав. Обов`язку самостійно оновити персональні дані для виключених з військового обліку осіб нормативно-правовими актами не встановлено. Уточнення даних в застосунку «Резерв+» не означає постановку на військовий облік. Оскільки позивач був саме виключений з військового обліку, то повторному взяттю на такий облік він не підлягає.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а. с. 79).
Ухвалами суду від 23.07.2025 та від 27.08.2025 відмовлено у задоволенні заяв про забезпечення позову (а. с. 82-84, 132-134).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 104-107) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні.
Вказує, що позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та обмежено придатним, своїх обов`язків щодо проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 не здійснив, чим порушив правила військового обліку. Разом з цим, за порушення правил військового обліку (система автоматично виявила 18.06.2025, номер звернення Е2515292) позивача було автоматично 18.06.2025 оголошено в розшук, строком до 17.06.2026, що підтверджується витягом з Реєстру «Оберіг», у якому наявні відомості про порушення військового обліку ОСОБА_1 , у примітці вказано, що позивач, який є порушником військового обліку, перебуває у «розшуку», оскільки будучи обмежено придатним, не пройшов ВЛК до 05.06.2025.
Крім того, розшук та затримання проводяться з метою складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а такий протокол може складатись тільки за фізичної присутності позивача у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до розпорядження Генерального штабу України інформацію про скасування звернення (зняття «з розшуку») вноситься до Реєстру «Оберіг» лише після складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки позивач не доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), останній у даному випадку продовжує перебувати у законному розшуку як військовозобов`язаний, який порушив військовий облік.
У відповіді на відзив (а. с. 125-126) представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Також вказала, що відповідач у своєму відзиві не пояснив причини, які стали підставою зміни статусу ОСОБА_1 з «виключений із військового обліку» на «військовозобов`язаний». До 18.06.2025 ОСОБА_1 був виключений з військового обліку і був невійськовозобов`язаним, у позивача, як особи, яка виключена з військового обліку, не було обов`язку проходити ВЛК.
Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей військово-облікового документу, сформованого у застосунку «Резерв+» станом на 27.04.2025, позивач ОСОБА_1 обліковується у статусі «не військовозобов`язаний», у графі «підстава зняття/виключення» зазначено: «(аб. 6 п. 2 ч. 5 ст. 37) в інших випадках – за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України», у графі «ТЦК та СП» вказано « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у графі «дата взяття на облік» - «09.09.2024» (а. с. 73).
Згідно із військово-обліковим документом, сформованим у застосунку «Резерв+» станом на 22.06.2025, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про проходження ВЛК та наявність відстрочки відсутні, внесені відомості про порушення правил військового обліку (а. с. 62).
Відповідно до витягу з Реєстру, до Реєстру внесені відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та звернення до Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області, причина подання: «порушення ВО від 18.06.2025», у графі «примітка» вказано «обмежено придатний, не пройшов ВЛК до 05.05.2025» (а. с. 109).
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За приписами частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Статтею 37 Закону № 2232-ХІІ урегульовані правовідносини щодо взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Згідно із абзацом шостим пункту 2 частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-ХІІ зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України: з військового обліку військовозобов`язаних: в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Отже, громадяни України, зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема, у ТЦК та СП.
Суд враховує також правову позицію, викладену у пунктах 37-39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону № 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Суд наголошує на тому, що підстави зняття з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних ТЦК та СП визначені пунктами 1 – 3 частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-ХІІ, тоді як підстави виключення з військового обліку передбачені пунктами 1 – 6 частини шостої цієї статті вказаного Закону.
З матеріалів справи чітко видно, що за відомостями застосунку «Резерв+» (а. с. 73) позивач ОСОБА_1 станом на 27.04.2025 був саме знятий з військового обліку (про що свідчить запис у графі «підстава зняття/виключення»), відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-ХІІ («в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України»), а не був виключений з військового обліку, як про це помилково стверджується у позовній заяві.
Вказуючи у тексті позовної заяви про виключення позивача ОСОБА_1 з військового обліку (а не його зняття з обліку), представник позивача не зазначила, коли саме та з яких саме підстав, передбачених пунктами 1 – 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ, позивача було виключено з військового обліку, а на підтвердження таких обставин не надала належних та допустимих доказів, зокрема, військово-облікового документа у паперовій формі.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29.05.2018 у справі № 800/341/17 та від 12.11.2019 у справі № 9901/21/19 зазначила, що принцип диспозитивності знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, якою визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У постанові від 22.02.2024 у справі № 990/150/23 Велика Палата Верховного Суду нагадала усталені підходи, сформовані судовою практикою, що за змістом зазначеної норми це право [вийти за межі позовних вимог] суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.
Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно, право особи звернутися до суду із самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Відхилення від такого правила є можливим лише задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, від 12.10.2023 у справі № 160/21190/21, від 17.04.2024 у справі № 300/3779/23, від 15.02.2024 у справі № 520/27906/21).
Суд звертає увагу, що підставою позову представник позивача зазначила те, що позивач був виключений з військового обліку та повторному взяттю на облік не підлягав.
Проте, як було встановлено під час розгляду справи, позивач ОСОБА_1 був саме знятий з військового обліку, а не виключений з нього. Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо відновлення статусу позивача у Реєстрі як «виключеного з військового обліку» з підстав, викладених у позовній заяві, до задоволення не підлягають.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX (далі – Закон № 3621-ІХ; в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12.02.2025 № 4235-ІХ) установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Згідно із частиною першою статті 22 «Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації» Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі – Закон № 3543-XII) громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 3543-XII у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі – Порядок № 560), передбачено, що керівники територіальних органів (підрозділів) поліції з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження про проведення заходів мобілізації відповідного голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської, районної держадміністрації (військової адміністрації):
організовують за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ або розвідувальних органів України, адміністративне затримання та доставлення органами (підрозділами) поліції до зазначених центрів та органів резервістів та військовозобов`язаних, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне затримання таких осіб здійснюється незалежно від їх місця перебування на військовому обліку. У такому разі особа доставляється до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки або органів СБУ, або відповідних підрозділів розвідувальних органів;
забезпечують внесення до реєстрів та баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, інформацію про осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки;
повідомляють районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про неможливість здійснити адміністративне затримання та доставлення протягом 30 календарних днів до такого центру осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно із пунктом 69 Порядку № 560 особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Преамбулою Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі – Закон № 1951-VIII) визначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).
За змістом статті 1 Закону № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно із частиною п`ятою, восьмою, дев`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
За приписами частин першої, другої статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Внесена до Реєстру інформація про призовника, військовозобов`язаного або резервіста є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону.
Згідно із пунктом 20-1 частини першої статті 7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 14 Закону № 1951-VIII ведення Реєстру включає: внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами.
Пунктом 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі – Порядок № 1487), визначено, що Національна поліція:
за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).
З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 , будучи визнаним обмежено придатним (стосовно визнання позивача обмежено придатним у позовній заяві та інших заявах по суті справи представник позивача не заперечила), на виконання пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3621-IX, зобов`язаний був до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно звернувшись до ТЦК та СП або через електронний кабінет з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Враховуючи, що позивач (як громадянин України віком від 25 до 60 років, який був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом № 3621-IX) не виконав вказаного вище законодавчого обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби (протилежного судом не встановлено), чим порушив правила військового обліку, тому відомості про порушення позивачем правил військового обліку автоматично були внесені до Реєстру 18.06.2025 (а. с. 109).
З огляду на зазначені фактичні обставини, підстави для задоволення позову в частині вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо виключення інформації з Реєстру про порушення позивачем правил військового обліку відсутні.
Отже, оскаржувані у цій справі дії відповідача є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України. Тому з наведених підстав у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії (а саме, зобов`язати відповідача відновити у Реєстрі попередній статус як «виключеного з військового обліку», виключити інформацію з Реєстру про порушення правил військового обліку) належить відмовити.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх