Справа № 127/4484/26
Провадження № 2/127/1256/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Чех А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги мотивовані тим, 19.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №71972197, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 11 000,00 грн строком на 30 днів ( з 19.07.2025 по 17.08.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.500 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 650,00 грн). 16.09.2025 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15583146 до Договору позики №71972197, за умовами якої сторони домовились предметом якої є пролонгація строку кредитування на 30 днів (в результаті чого строк кредитування складає – 60 днів тобто до 16.09.2025 року) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,5 % на 1 %. Договори підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71972197 від 19.07.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача.
Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №71972197 від 19.07.2025 та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають – 1650 грн, заборгованість останнього за договором кредиту складає 20 691,00 грн (розрахунок заборгованості – додається), зокрема: - 9 350,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4 455,00 грн – сума заборгованості за процентами; - 1 650,00 грн – сума заборгованості за комісією; - 0 грн – сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 5 236,00 грн – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71972197 від 19.07.2025.
Сума боргу не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача, що й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 20691,00 грн, а також судові витрати в розмірі 7162,40 грн.
Ухвалою суду від 19.02.2026 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті, а також витребувано додаткові докази. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
23.03.2026 відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила щоне погоджується з позовом, вважає його необґрунтованим та недоведеним, а тому таким, що не підлягає задоволенню. Згідно із законодавством про факторинг, після реєстрації відступлення права грошової вимоги у відповідному Реєстрі фактор зобов`язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити боржника про таке відступлення із зазначенням реквізитів договору факторингу, даних про нового кредитора, реєстраційних даних відступлення та банківських реквізитів для виконання грошового зобов`язання. Невиконання цього обов`язку має правові наслідки, оскільки відповідно до ст. 516 ЦКУ боржник повинен бути повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. До моменту отримання такого повідомлення боржник має право виконати зобов`язання первісному кредитору, а таке виконання вважається належним. Крім того, відсутність належного повідомлення боржника про відступлення права вимоги створює правову невизначеність щодо особи кредитора та позбавляє нового кредитора права вимагати виконання зобов`язання, доки боржник не буде належним чином повідомлений про зміну кредитора. Отже, у разі якщо фактор або первісний кредитор не здійснили належного письмового повідомлення боржника про відступлення права вимоги, новий кредитор не може вважатися таким, що належним чином набув право вимоги у відносинах з боржником, а тому вимоги про стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. Позивач не довів включення відповідача до реєстру боржників, лише посилається на договір факторингу №16/09/25, витяг з реєстру прав вимоги. Однак до матеріалів справи не долучено повного реєстру боржників. Наданий витяг не дає можливості встановити чи існує повний реєстр, чи включено до нього відповідача, чи підписаний він сторонами. Позивач сам зазначає, що перехід права вимоги відбувається в день підписання реєстру прав вимог. Однак матеріали справи не містять доказів підписання такого реєстру, тому момент переходу права вимоги не встановлений. Факторинг є платною фінансовою операцією. 
Позивач не надав належних доказів фактичної оплати права вимоги, банківських платіжних документів. Отже виконання договору факторингу не підтверджено. 
Позивач визнає, що не має доказу зарахування коштів на рахунок відповідача та просить суд витребувати такі докази. Однак відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторону, яка заявляє вимоги. Надана платіжна інструкція не підтверджує факту отримання коштів. Єдиним належним доказом є банківська виписка. Такого доказу позивач не надав.
Позивач стверджує, що кредитний договір був укладений в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора.
Матеріали справи не містять жодного з наведених доказів, що унеможливлює встановлення факту укладення кредитного договору саме відповідачем. Таким чином, позивач не довів належними доказами виникнення зобов`язання між сторонами. 
Позивач заявляє до стягнення 20 691 грн. Однак наданий розрахунок не містить формули, не містить обґрунтування, не містить періодів нарахування.
Таким чином, позов є необґрунтованим. Позивачем не доведено укладення договору відповідачем, отримання кредитних коштів, правильність розрахунку боргу, перехід права вимоги за договором факторингу та статус позивача як кредитора.
25.03.2026 представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначає, що посилання відповідача, щодо не укладання договору позики №71972197 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики Відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (74388), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору, а тому на думку Позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення укладання такого договору. 
Посилання Відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору позики є надуманими, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом (одноразовий ідентифікатор є видом Електронного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», що у свою чергу додатково підтверджуєтеся довідкою про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи. 
Твердження Відповідача стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача – не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.
Окрім викладеного вище, з матеріалів цивільної справи вбачається, що Відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 1650,00 грн. (17.08.2025 – 1650,00грн.), що у свою чергу додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором позики та його укладання.
Щодо витягу з реєстру прав вимог повідомили, що Позивачем не може бути надано весь Реєстр прав вимог № 23/12/25-02 до договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 оскільки реєстр прав грошової вимоги містить інформацію не лише щодо зобов`язань Відповідача, але й дані про інших клієнтів та їхні фінансові операції, що становить таємницю надання фінансової послуги.
Щодо не повідомлення Відповідача про відступлення права грошової вимоги за оскаржуваним договором позики. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Твердження Відповідача, стосовного того, що Позивачем не доведено право грошової вимоги за Договором позики, спростовується матеріалами справи, оскільки до позовної заяви додано Платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги згідно реєстру прав вимог №23/12/25- 02 від 23.12.2025 року в порядку визначеному договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 р.
Слід зазначити, що Відповідач – доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було (виписку із карткового рахунку Відповідача в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про неналежність зазначеної у договорі карти Відповідачу, доказів не укладання зазначеного договору, надання пояснень чому сплачував за договором позики, тощо), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. (ст. 89 ЦПК України).
Сторони в судове засідання не з`явились.
Представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. подала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.
Судом встановлено, що 19.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №71972197, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 11000,00 грн строком на 30 днів (з 19.07.2025 по 17.08.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.5 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1650,00 грн). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 74388, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.
19,07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №15583146 до Договору позики №71972197, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 60 днів (до 16.09.2025) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,5 % на 1 %. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 47038.
Кредитодавець ідентифікував Відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від «privatbank» за згодою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) персональні данні останньої в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис '74388 - 19.07.2025 22:09:47, 47038 - 17.08.2025 21:11:05, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71972197 від 19.07.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 17474cd9-fca3-493d-82a2-010c0f284756 від 19.07.2025, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.
Згідно листа №23/12/25-24060 від 23.12.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 17474cd9-fca3-493d-82a2- 010c0f284756 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №71972197.
Згідно довідки № КД-000022832 від 06.01.2026 ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20 /1. від 30.09.2020, укладеного між Компанією/ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 19.07.2025, сума 11000,00 грн за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу 17474cd9-fca3-493d-82a2-010c0f284756. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
З витребуваної судом інформації з АТ «ПриватБанк» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 . З наданої виписки по Руху коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № НОМЕР_3 , за період з 19.07.2025 до 22.07.2025 вбачається зарахування коштів 19.07.2025 у розмірі 11000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредиту №71972197 від 19.07.2025 та додаткової угоди, та ураховуючи здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 1650,00 грн, заборгованість останньої за договором кредиту складає 20691,00 грн, з яких: 9350,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн - сума заборгованості за процентами; 5236,00,00 грн – сума заборгованості за понадстрокове користування, 1650,00 грн сума заборгованості за комісією.
16.09.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71972197 від 19.07.2025.
Відповідно до Реєстру прав вимог №23/12/25-02 від 23.12.2025 - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 в тому числі до відповідача в сумі 20691,00 грн, з яких: 9350,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн - сума заборгованості за процентами; 5236,00,00 грн – сума заборгованості за понадстрокове користування, 1650,00 грн сума заборгованості за комісією.
Згідно платіжної інструкції кредитового переказу № 579937994.1 від 06.01.2026, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перерахувало на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму коштів в розмірі 5608206,99 грн згідно умов договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на Договір кредиту № 71972197 від 19.07.2025, він укладений в електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором 74388. Додаткова угода №15583146 до Договору позики № 71972197 підписана одноразовим ідентифікатором 47038.
Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено.
Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 року № 524/5556/19, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, від 23.03.2020 року № 404/502/18.
Отже, відповідач уклала з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором кредиту № 71835637 від 16.06.2025 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконала ні перед Кредитодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», що набуло право вимоги за договором кредиту №71972197 на підставі договору факторингу.
Щодо твердження відповідача про не повідомлення про відступлення права грошової вимоги слід зазначити наступне.
В ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок про те, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.
Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за Договором кредиту у розмірі 20691,00 грн, з яких: 9350,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн - сума заборгованості за процентами; 5236,00,00 грн – сума заборгованості за понадстрокове користування, 1650,00 грн сума заборгованості за комісією.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Договором кредиту у добровільному порядку.
Разом з тим, суд не погоджується з наведеним розрахунком в повній мірі в частині комісії та суми заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування виходячи з такого.
При укладенні кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Як вбачається зі змісту Договору надання коштів у кредит №71972197 та додатковою угодою до нього сторони погодили умови договору, нарахування та порядок сплати процентної ставки. Строк кредитування був погоджений сторонами та становив 60 днів. Доказів того, що в подальшому позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.
Разом з тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом у сумі 5326,00 грн не може вважатися належним доказом на підтвердження наявної заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, так як такі нараховані поза межами строку кредитування.
Вказане вище унеможливлює тлумачити нараховані проценти за понадстрокове користування кредитом як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування.
Окремо щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 комісії у розмірі 1650,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити, що стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Інакше кажучи, банк неуповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року по справі № 363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19. Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що «умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33).
Верховним Судом в постанові від 07.06.2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
А тому у задоволені позову в частині стягнення комісії суд також відмовляє.
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі 13805,00 грн, з яких: 9350,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4455,00 грн – сума заборгованості за процентами.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 66,71% сплаченого позивачем судового збору, що становить 1776,08 грн.
Крім того, представник позивача просив про стягнення із відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Отже, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у Постанові від 02.09.2020 року у справі 329/766/18.
На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, представник позивача надав суду копії: договору № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги, укладеного 22.08.2025 між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та адвокатом Ткаченко Ю.О., витягу з акту № 5-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02.01.2026 на суму 4500,00 грн, акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; платіжної інструкції №579938009.1 від 16.01.2026 про оплату послуг за договором № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018 року; ордеру про надання правничої допомоги серії АХ № 1287256 від 03.09.2025 року та довіреність у порядку передоручення від 18.09.2025 року.
Оскільки витрати на правничу допомогу підтверджуються наданими до справи письмовими доказами, а відповідач не надав до суду мотивованого клопотання про зменшення їх розміру, суд дійшов висновку про їх доведеність стороною позивача та стягнення їх вартості відповідно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 3001,95 грн.
Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 273, 279-282, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором кредиту №71972197 у розмірі 13805,00 грн, з яких: 9350,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4455,00 грн – сума заборгованості за процентами, а також 1776,08 грн судового збору та 3001,95 грн витрати на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», код ЄДРПОУ 442802974, місцезнаходження: вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 06.04.2026.

Суддя          О.О. Жмудь