Справа № 645/9473/25
Провадження № 2/645/1265/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року        місто Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого судді – Спесивцева О.В.,
за участю секретаря судових засідань – Асєєвої К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 106232,16 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_2 (далі– Відповідач) уклала із АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» (далі по тексту- АТ «ОТП БАНК» чи/або Первісний кредитор) Кредитний договір №2017020611_CARD (далі по тексту- Кредитний договір), який за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг- кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .
20 червня 2025 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі по тексту- ТОВ «ФК «ЄАПБ» чи/або Позивач) укладено Договір факторингу № 20/06/25 (далі по тексту- Договір Факторингу), відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищезазначеним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 2017020611_CARD, укладеного між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Рестру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору № 2017020611_CARD, в сумі 106 232,16 грн., з яких: 60 400,00 грн. – загальна сума боргу по тілу; 45 832,16 грн. – загальна сума боргу по відсотках; 0,00 грн. – загальна сума боргу по комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за кредитним договором. Зважаючи на вище вказане, позивач звернувся суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості в судовому порядку.
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 09.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов.
Ухвалосу суду від 09.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до рогляду по суті.
У судове засідання представник позивача не прибув, у позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась. Відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. 
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.11.2017 між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» укладено договір про споживчий кредит № 2017020611, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримує, а АТ «ОТП Банк» надає фінансові послуги на умовах, викладених нижче. Цей договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надаються декілька видів фінансових послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних пластикових карток.
Відповідно до п. 1.1. договору банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір кредиту: на придбання товару у продавця - 15075,32 грн.; на сплату комісії за надання кредиту- 1206,03 грн.; загальний розмір кредиту -16531,35 грн.; строк на який надається кредит-12 міс.; розмір власного платежу (фінансової участі позичальника) -1500,00 грн.; фіксована процентна ставка -0,01 % річних; реальна річна процентна ставка- 15,23 % річних; загальна вартість кредиту -16532,25 грн.
Згідно з п. 1.2. договору, бак надає позичальнику споживчий кредит, а позичальний зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначеним даним договором та додатком № 1 «Графік платежів».
Відповідно до п. 1.4.1. договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначені в графіку платежів.
Пунктом 2.1. договору встановлено, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу, відкриває відновлювальну Кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізітів чи без використання картки. 
Згідно з п. п. 2.2., 2.4, 2.9. договору в порядку, передбаченому угодою банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку, передбачений угодою, а позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені угодою. Загальний розмір кредитної лінії скоадає 3000,00 грн. За користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі 40% річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0, 15 процентів річних.
У додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 2017020611 від 19 листопада 2017 року визначено графік платежів, встановлено дати та суми платежів за кредитним договором. Вказаний додаток підписано власноруч представником АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . На підтвердження здійснення оплати товару по товарному чеку позивач надав копію фіскального чеку про оплату від 19.11.2017.
Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав.
Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаного вище Кредитного договору, Додатків до договору, Паспорту споживчого кредиту, а також заяви-анкети на отримання кредиту.
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.
Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.
Із розрахунку заборгованості встановлено, що борг відповідача за кредитним договором (розрахунок станом на 30.11.2025) становить 106232,16 грн. (у т.ч. заборгованість за тілом кредиту – 60400,00 грн., загальна суму боргу по відсотках – 45832,16 грн.
20.06.2025 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20/06/25, відповідно до п. 1.1. якого, Первісний Кредитор передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право (замість АТ «ОТП БАНК») вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2017020611_САRD, в сумі 106232.16 грн., з яких: 60400,00 грн. -загальна сума боргу по тілу; 45832,16 грн. - загальна сума боргу по відсотках.
Позивач вказує, що оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, він звернувся суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у судовому порядку.
Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Окрім того, підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування, що узгоджується з позиціями Верховного Суду у постановах від 23.12.2019 року у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 року у справі №382/327/18, від 02.12.2020 року у справі 284/157/20.
Із наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 30.11.2025 становить 106232,16 (у т.ч. заборгованість за тілом кредиту – 60400,00 грн., загальна суму боргу по відсотках – 45832,16 грн.
Заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано.
Згідно з ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення, від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Суд зазначає, що уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Відповідно до змісту ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином взяте на себе відповідно до умов договору зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та відсотків АТ «ОТП БАНК» у загальному розмірі 106232,16 грн. (у т.ч. заборгованість за тілом кредиту – 60400,00 грн., загальна суму боргу по відсотках – 45832,16 грн., у зв`язку з чим має перед вказаним товариством невиконані зобов`язання.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Згідно із ч. 1ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1, 2ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Таким чином, ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», уклавши 20.06.2025 року із АТ «ОТП БАНК» договір факторингу №20/06/25, який на час розгляду справи не розірваний та не визнаний в установленому законом порядку недійсним, на законних підставах набуло прав кредитора.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1ст. 15 ЦК України).
Одним із способів захисту майнових прав відповідно до п. 5 ч. 2ст. 16 ЦК Україниє примусове виконання обов`язку в натурі.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення богів» заборгованості у загальному розмірі 106232,16 грн.
Заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано.
Згідно з ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення, від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано, а навпаки в наданій суду заяві позовні вимоги позивача відповідач визнав.
Відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень, що вона не розуміє зміст умов та правил надання кредиту, або неознайомлена саме з тими умовами, які долучені позивачем до матеріалів справи, не надала, доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, або доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано, у зв`язку з чим, суд, при заочному розгляді справи, не має підстав піддавати надані позивачем докази сумніву.
За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач допустила прострочення платежів щодо повернення кредиту, тобто не виконала зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, ці суми підлягають стягненню на користь позивача.
Відповідно до платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» заборгованість за кредитним договором № 2017020611_CARD від 19.11.2017 у загальному розмірі 106232 (сто шість тисяч двісті тридцять дві) грн. 16 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» , код ЄДРПОУ 35625014, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 03.04.2026.

Головуючий суддя О.В. Спесивцев