П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/12697/25
Провадження № 22-ц/4815/206/26

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Бучко Т.М.
Рішення суду першої інстанції ухвалено 
02 жовтня 2025 року у м. Рівне Рівненської області 
без фіксування судового засідання за допомогою 
звукозаписувального технічного засобу

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням,
в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (далі – ПрАТ "СК "УСГ" або страховик) про стягнення 72 208,98 гривень, понесених збитків на відшкодування заподіяної життю та здоров`ю шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП).
Мотивуючи позов, зазначала про те, що 26 жовтня 2024 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Peugeot 307, номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на неї, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. 
Згодом кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 , як обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було закрито у зв`язку з примиренням із потерпілою. Водночас цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. Так, станом на день ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Peugeot 307 була застрахована у ПрАТ "СК "УСГ". Ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становив 320 000 гривень. Оскільки ОСОБА_1 , унаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 понесла грошові витрати на придбання ліків та лікування, заявлена до відшкодування сума підлягає стягненню зі страховика винуватця.
У поданому ПрАТ "СК "УСГ" на позов відзиві стверджувалося про те, що витрати на лікування позивача, які б підтверджувалися документально відповідним закладом охорони здоров`я, становили лише 49 682,18 гривень. Щодо решти суми грошових коштів, то, на думку відповідача, більшість медичних препаратів та процедур не призначалися, матеріали справи не містили доказів, які б це підтверджували і в певних платіжних документах платником не був позивач. 
Зверталася увага на те, що ОСОБА_1 не подавала заяву про виплату страхового відшкодування, а також не надала жодного документа з переліку, визначеного ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі – Закон). Тому у зв`язку з відсутністю всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі як передчасних, адже відсутні підстави вважати порушеним право позивача на отримання спірної суми страхового відшкодування. Також страхове відшкодування підлягало зменшенню на суму франшизи, яка становила 3 200 гривень.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ "СК "УСГ" на користь ОСОБА_1 71 382,18 гривень у відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок ДТП.
У задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ "СК "УСГ" на користь ОСОБА_1 4 900 гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ПрАТ "СК "УСГ" у дохід держави 1 211,20 гривень судового збору.
При ухваленні свого рішення суд виходив із того, що з 26 жовтня 2024 року позивач з метою встановлення діагнозу та отримання відповідного лікування отримувала консультації лікарів, проходила обстеження, перебувала на стаціонарному лікуванні, під час якого їй було проведено операцію, а також придбавала медичні препарати. Отже, на думку суду, здійснені ОСОБА_1 витрати складалися з 65 700 гривень за операцію та вироби медичного призначення, 1 250 гривень за комп`ютерної томографії нижніх кінцівок, 1 100 гривень за милиці, 3 332,18 гривень за медичні препарати зумовлені отриманням тілесних ушкоджень унаслідок неправомірних дій винуватця ДТП підлягали відшкодуванню страховиком, оскільки не перевищували меж страхової суми і підтверджувалися належними та допустимими доказами. 
Водночас суд зауважив, що витрати на придбання пакета вартістю 3 гривні, пл.тіді вартістю 42 гривні, серветок вартістю 42 гривні, а також оплату комісії в сумі 528 гривень не входять до переліку, передбаченого ст. 24 Закону, у зв`язку з чим відшкодуванню не підлягають. Також фіскальний чек від 06 листопада 2024 року на суму 200 гривень як у копії, так і в оригіналі, не містив назви придбаного товару, що позбавило суд можливості перевірити обґрунтованість збитків на зазначену суму. 
Суд відхилив покликання відповідача про необхідність відмови позивачу у відшкодування 21 700 гривень, які понесені на операцію, оскільки вона всупереч позиції страховика підтверджувалася належними та допустимими доказами. На думку суду, були неспроможними для відмови в позові заперечення відповідача щодо передчасності його пред`явлення без попереднього звернення до страховика, оскільки Закон не передбачає обов`язкового досудового порядку врегулювання питання щодо виплати страхового відшкодування. 
Крім того, не заслуговували на увагу аргументи відповідача щодо необхідності зменшення страхового відшкодування на розмір франшизи, яка становила 3 200 гривень, адже відповідно до ч.3 ст. 12 Закону вона не підлягає врахуванню при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих.
На рішення суду ПрАТ "СК "УСГ" подано апеляційну скаргу, де покликалося про його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про те, що ОСОБА_1 не подавала до ПАТ "СК "УСГ" заяву про виплату страхового відшкодування, а також не надала жодного документа відповідно до переліку, визначеного статтею 35 Закону, у зв`язку із цим були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Такий підхід щодо передчасного звернення до суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17. 
Окрім цього, суд першої інстанції не дослідив докази, не перевірив призначення позивачу медичних препаратів та не з`ясував, яким саме закладом охорони здоров`я зазначені процедури були призначені. Зверталася увага апеляційного суду, що зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я, вони повинні перебувати у причинно-наслідковому зв`язку з травмами, отриманими в результаті ДТП, платіжні документи повинні містити назви певних лікарських засобів. 
Проте матеріали справи не містили належних і допустимих доказів на підтвердження призначення позивачу відповідного лікування. На переконання заявника, підтвердженими були витрати лише в розмірі 49 682,18 гривень, про які йшлося у наданому ним кошторисі. Також страховик зазначав про те, що витрати на правничу допомогу позивача не підлягали відшкодуванню, оскільки пред`явлення позову не було неминучим, а здійснювалося всупереч передбаченого Законом порядку позасудового отримання страхової виплати.
З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що перевищують 49 682,18 гривень, відмовити в повному обсязі.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася, хоча їй про це роз`яснювалось ухвалою Рівненського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. До збитків належать реальні збитки — втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати на відновлення порушеного права.
За нормами ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. 
Згідно з ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок страхування відповідальності перед іншими особами. 
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон. У ньому визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1 цього Закону).
За вимогами ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
За положеннями статей 5, 22, 23, 24 Закону об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих. Страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, зокрема обґрунтовані витрати на діагностику, лікування та придбання лікарських засобів, підтверджені документально закладом охорони здоров`я.
Згідно з п. 35.1 ст. 35 та п. 37.1.4 ст. 37 Закону для отримання відшкодування потерпілий подає страховику заяву. Підставою для відмови у виплаті є неподання такої заяви протягом трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого.
За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій цієї особи, у питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як з`ясовано судом, 26 жовтня 2024 року о 07 год. 07. хв у темну пору доби ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем Peugeot 307, номерний знак НОМЕР_1 , під час проїзду регульованого перехрестя вулиць Григорія Сковороди — Князя Володимира - Жоліо-Кюрі у м. Рівне, проявив неуважність та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . 
Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_1 отримала тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2025 року у справі № 569/25517/24 кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з примиренням із потерпілою. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Відповідно до медичної документації 26 жовтня 2024 року ОСОБА_1 встановлено діагноз "закритий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки". За проведення комп`ютерної томографії позивач сплатила 1 250 гривень.
З 31 жовтня 2024 року по 02 листопада 2024 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в ТОВ "РівнеМед". 31 жовтня 2024 року позивачу проведено оперативне втручання. На підставі договору № 1621, ОСОБА_1 здійснено оплату за оперативне втручання та вироби медичного призначення у розмірі 21 700 гривень та 44 000 гривень відповідно.
Також позивачем придбавалися такі медичні препарати та засоби: фламідез вартістю 92,67 гривень; милиці— 1 100 гривень; клексан — 577,16 гривень; ксарелто — 938,46 гривень; дексалгін — 108,50 гривень; рабі мак — 170 гривень; рабі ден — 545,40 гривень; бетадин — 269,99 гривень; рабі ден — 630 гривень. Тобто загальна сума цих витрат становить 4 432,18 гривень.
На день ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Peugeot 307 була застрахована в ПАТ "СК "УСГ" за полісом № ЕР-223973386. Страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становила 320 000 гривень, а розмір франшизи — 3 200 гривень.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув в рахунок відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди здоров`ю 71 382,18 гривень. 
Посилання відповідача про необхідність зменшення страхового відшкодування на розмір франшизи, яка за полісом № ЕР-223973386 становила 3 200 гривень, були безпідставними. 
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності застосування франшизи забороняється. 
Враховуючи, що наведена норма закону містить пряму заборону на використання франшизи у договірних правовідносинах даного типу, підстави для зменшення розміру страхової виплати на суму 3 200 гривень були відсутніми.
Як правильно на це посилався суд попередньої інстанції, Закон не передбачає обов`язкового досудового порядку врегулювання питання щодо виплати страхового відшкодування. 
Особа, яка вимагає виплати, на власний розсуд може звернутися із заявою безпосередньо до страховика (з дотриманням вимог ст. 35 Закону) або безпосередньо до суду. Строки звернення обмежені таким чином: щодо стягнення майнової шкоди — один рік; щодо шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого — три роки.
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми вказаного Закону не містять. Попереднє звернення потерпілого до страховика чи МТСБУ не є обов`язковим та не виключає право особи на звернення безпосередньо до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування. 
Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к та від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.
За викладених обставин відхиляються й аргументи автора апеляційної скарги з того приводу, що порушення позивачем позасудового порядку на отримання страхової виплати спонукає до відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.
Враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для позивача, колегія суддів погоджується з місцевим судом про необхідність покладення на позивача обов`язку компенсувати ці витрати у відповідному розмірі. 
Будь-яких інших, спроможних з правової точки зору для скасування судового рішення в частині розподілу витрат на правничу допомогу позивача, доводів ПрАТ "СК "УСГ" не наведено. 
Тим паче, згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В прохальній частині апеляційної скарги заявник фактично оскаржує рішення в частині страхового відшкодування, яке перевищує 49 682,18 гривень, покликаючись при цьому на здійснений ним кошторис витрат на лікування.
У вказаному документі зазначався перелік медикаментів та виробів із визначенням статусу їх підтвердження на думку страховика.
Так, підтвердженими визнано витрати на: милиці вартістю — 1 100 гривень; фламідез — 92,67 гривень; клексан — 577,16 гривень; магнітно-резонансну томографію (МРТ) — 1 200 гривень; запис на диск — 50 гривень; вироби медичного призначення — 44 000 гривень; ксарелто — 938,46 гривень; дексалгін — 108,50 гривень; рабімак — 170 гривень; рабіден (дві закупівлі) — 545,40 гривень та — 630 гривень; бетадин — 269,99 гривень. Загальна сума за цим переліком становить — 49 683,18 гривень, що на одну гривню більше, ніж визнано Відповідачем у кошторисі (— 49 682,18 гривень), що розцінюється як технічна помилка в розрахунках страховика.
Разом з тим непідтвердженими згідно з кошторисом були наступні витрати: складна операція МОС вартістю — 21 700 гривень; "плповтід" — 200 гривень; банківська комісія — 528 гривень; пакет — 3 гривні; "пл.тіді" — 42 гривні; серветки — 42,90 гривень.
Як зазначалося, суд першої інстанції відмовив у відшкодуванні комісії (528 гривень), витрат на пакет, серветки, "пл.тіді" та 200 гривень за чеком, який не містив назви товару. 
Отже, фактично оскаржуваною грошовою сумою у частині витрат на лікування є вартість операції у розмірі 21 700 гривень.
Між тим, витрати на проведення операції обґрунтовуються наявним у матеріалах справи епікризом ТОВ "РівнеМед", у якому зазначено, що оперативне втручання було проведено 31 жовтня 2024 року, рахунком на оплату та квитанцією від тієї ж дати (а.с. 15, 18, 19), що є належними, достатніми та допустимими доказами для покладення на страховика обов`язку з відшкодування цих витрат.
Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, суперечливим та взаємовиключним є визнання ПАТ "СК "УСГ" факту понесення позивачем витрат на вироби медичного призначення вартістю 44 000 гривень, що безпосередньо пов`язані з операцією, із запереченням факту понесення витрат на саму операцію. Очевидно, що використання зазначених виробів (металоконструкцій) неможливе без проведення відповідного оперативного втручання, а тому заперечення відповідача у цій частині є безпідставними.
Тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути спонуканнями для скасування рішення суду попередньої інстанції. 
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:      С.В. Хилевич

Судді:        Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків