ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1255/26 Справа № 199/1049/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 11 січня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючу головним бухгалтером ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК»,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 гривень, - 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 30.12.2025 року, під час камеральної перевірки ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» ЄДРПОУ 43895975, виявлено, що перебуваючи на посаді головного бухгалтера ОСОБА_1 порушила вимогу п. 57.1 ст. 57, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплатила грошове зобов`язання з затримкою більше 30 календарних днів, наступним за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 15947817,14 грн., за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки справу розглянуто за її відсутності, а її копію вона отримала через кабінет Електронного суду 11 лютого 2026 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом невірно застосовані норми матеріального права та допущено грубе порушення норм процесуального права. Зазначає, що сам по собі акт камеральної перевірки, яка проводилась за місцем розташування податкового органу та за власними податковими базами даних, не може служити беззаперечним доказом вини особи. Викладені в акті висновки не доведені доказами. Зауважує, що в акті камеральної перевірки зазначено про несвоєчасну сплату ДП «Добропіллявугілля-видобуток» суми узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість, а не про обставини вчинення несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 15947817,14 грн. ОСОБА_1 . Вказує на відсутність підтвердження службових обов`язків та причинно-наслідкового зв`язку між її діями та виявленим правопорушенням. Наголошує, що протокол не містить її підпису та складений податковим органом в порушення процесуального порядку. В порушення вимог ст. 256 КУпАП протокол не містить інформації про час вчинення правопорушення, що не дає змоги перевірити дотримання встановлених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення. Звертає увагу, що ні в оскаржуваному рішенні, ні в протоколі не зазначена суть вчиненого адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, що виключає кваліфікацію правопорушення за вказаною нормою
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходить висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених положень закону з огляду на наступне.
Так, диспозицією ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП є відсутність податкового обліку; порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, зокрема, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Таким чином, з диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП убачається, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення конкретних норм податкового законодавства України.
У даній категорії справ формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути чіткими та зрозумілими.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення №30/32-00-04-01-14 від 19.01.2026; копію акту про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» №1006/32-00-04-01-01-01-43895975 від 30.12.2025 року; копію запрошення для складання, ознайомлення, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення від 12.01.2026 №219/6/32-00-04-01-08 відносно ОСОБА_1 ; копію акту щодо неявки ОСОБА_1 від 19.01.2026 №9/32-00-04-01-01-01/43895975.
Вказані докази апеляційний суд не може визнати такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою службою України проводилась камеральна перевірка щодо порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість Державним підприємством «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК».
Як вбачається з протоколу №30/32-00-04-01-14 про адміністративне правопорушення від 19.01.2026 року, головний бухгалтер ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» ОСОБА_1 вчинила правопорушення: порушення вимог п. 57.1 ст. 57, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 15947817,14 грн.
Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в період що перевірявся працювала керівником ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК».
Дата, ча і місце вчинення правопорушення: 30.12.2025 року (правопорушення, яке виявлено актом камеральної перевірки від 30.12.2025 року № 1006/32-00-04-01-01-01/43895975, ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК», юридична та фактична адреса, де знаходиться підприємство і де вчинено правопорушення: 85001, Донецька область, м. Добропілля, вул. Шевченка, буд. 2.
У акті за результатами проведення камеральної перевірки № 1006/32-00-04-01-01-01/43895975 зазначено про порушення вимог: п. 57.1 ст. 57, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 15947817,14 гривень.
Аналізуючи зміст вищевказаних протоколу про адміністративне правопорушення та акту камеральної перевірки, апеляційний суд доходить висновку про те, що всупереч вимогам Закону, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає порушення нею встановленого порядку ведення податкового обліку, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , чим порушується право останньої на захист.
Протокол також не містить період, за який несвоєчасно сплачені грошові зобов`язання та не зазначена дата сплати.
Зазначені обставини є суттєвими та підлягають встановленню під час розгляду справи.
Окрім того, відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку та його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.
Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останньою, в чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.
Проте, на вказані порушення суд першої інстанції не звернув увагу.
Незважаючи на те, що таке обвинувачення в даному випадку є неконкретним, позбавляє можливості ефективно захищатися від нього, а сам протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, за результатами судового розгляду суддя місцевого суду визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та наклав на неї адміністративне стягнення.
При цьому, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, судом в оскаржуваній постанові не зазначені обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи, щодо дій або бездіяльності  ОСОБА_1 що призвели до порушення вимог Податкового кодексу України, а наявне лише посилання на порушення положень (пунктів та статей) Податкового кодексу України без розкриття змісту вказаних порушень, міститься формальне посилання на акт перевірки від 30 грудня 2025 року № 1006/32-00-04-01-01-01/43895975, але будь-якої оцінки наявним в матеріалах справи документам не надано, фактичні обставини справи не з`ясовані, що свідчить про передчасність висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Будь-які інші докази, окрім акту перевірки (витягу з акту) та протоколу про адміністративне правопорушення, до справи не додані.
Разом з тим, наданий суду акт № 1006/32-00-04-01-01-01/43895975 від 30.12.2025 року, про результати камеральної перевірки, не є беззаперечним доказом наявності вини особи, яка притягається до відповідальності, оскільки у відповідності вимог ч. 1 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Між тим, суд повинен безпосередньо встановити факт порушення ведення податкового обліку для підтвердження чи спростування наявності в діях особи адміністративного правопорушення.
Крім того, поза увагою суду залишилось з`ясування обставин, чи оскаржувався даний акт, чи прийнято за результатами оскарження будь-яке рішення, що є істотним для прийняття рішення у даному провадженні.
Викладені в акті податкового органу висновки відображають лише позицію однієї із сторін спору, і за наявності суперечливих даних та при відсутності інших доказів, вони не можуть бути підставою для беззаперечного висновку про наявність в діях посадової особи платника податку порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.
Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.
За таких підстав апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.163-1 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 11 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 85,00 гривень -скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП щодо  ОСОБА_1  закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя