Єдиний унікальний № 243/160/26
Провадження № 2/243/523/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого - судді Агеєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Кобець О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з опалення, -

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, в обґрунтування вимог позивач зазначає, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення. Підприємство засноване на спільній власності територіальних громад і знаходиться в управлінні Донецької обласної державної адміністрації. Оскільки квартира АДРЕСА_1 знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання відповідачі – є споживачами житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія Закону України “Про житлово-комунальні послуги”. Відповідач є власником квартири, розташованої у АДРЕСА_2 та абонентами ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янськ, користується комунальними послугами (послуги по теплопостачанню), однак не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг.
Між позивачем і відповідачем встановилися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги. На підприємстві позивача на ім`я відповідального наймача/власника відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надавало відповідачу послугу по теплопостачанню, однак відповідач не сплачує послуги опалення, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на дату подання до суду даної позовної заяви, до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не надходило жодних звернень споживачів по квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , щодо не проведення стягнення за теплову енергію з наданням документів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022р. № 206 (зі змінами), а тому у позивача є право звернення до суду за захистом свого порушеного права. 
Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 3% річних. Ця стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, незалежно від підстав виникнення зобов`язання та форми його фіксації. Отже, Позивач має право вимоги до Відповідачів виконання обов`язку щодо оплати заборгованості, а боржник за спірний період зобов`язаний сплатити гроші за спожиту теплову енергію, з урахуванням 3% річних та інфляційні збитки. Сума 3% річних, нарахованих Позивачем, становить за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2022 р. – 44,25 грн. Сума інфляційних втрат, нарахованих Позивачем, становить за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2022 р.– 172,09 грн.
Також, позивач зазначає, що плата за абонентське обслуговування (граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України) входить до плати виконавцю комунальної послуги за договором. Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі.
Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 року до 01.07.2025 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 складає 1278,12 грн.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості за теплову енергію в сумі 53367,14 грн. за період від 01.11.2020 року до 01.07.2025 року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 1278,12 грн. за період з 01.11.2020 року до 01.07.2025 року, суму інфляційних витрат в розмірі 172,09 грн. та 3% річних в сумі 44,25 грн. за період з 01.11.2020 р. до 01.02.2022 р., поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 45,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
02.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи та мала його у період з 2022-2024 роки, у зв`язку з чим нею було надіслано звернення до Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України, з проханням надати підтверджуючу інформацію, коли саме та який період до 2025 року вона мала статус внутрішньо переміщеної особи. Щодо стягнення з неї заборгованості за теплову енергію за період з 01.11.2020 до 01.07.2025 року, відповідач зазначає наступне. Так, дійсно вона є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з 2017 року та була зареєстрована за даною адресою до 03.04.2025 року, наразі зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 . У зв`язку з прийняттям Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в України» з 25 лютого 2022 року, а також у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Донецької області задля збереження життя та здоров`я, вона була вимушено покинути сою домівку і переміститися до більш небезпечного регіону. У квітні 2022 року відповідач набула статусу внутрішньо переміщеної особи у м. Кривий Ріг Дніпропетровська область. В серпні 2022 року знайомі повідомили їх, що її житло було частково пошкоджене, а 31.08.2022 нею було подано повідомлення про пошкоджене майно через портал Дія. Коли ситуація у місті почала стабілізуватися, оскільки житло було пошкоджене відповідач перемістилась у с.Новомиколаївку Слов`янського району де також мала статус внутрішньо переміщеної особи з січня 2024 по квітень 2024 року включно. У зв`язку із тим, що відповідач переміщалась декілька разів, то довідки в неї не зберіглися. Щодо існування Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022р. № 206 (зі змінами), вже дізналась з позовної заяви, але через необізнаність, стрес та відсутність інформації в загальному доступі для громадян про існування наданого порядку та про необхідність подачі заяви та довідки ВПО
надавачу послуг у 2022 році, мною було втрачено час на належне звернення.
Після отримання позовної заяви, 12.01.2026 року повідомила позивача про факт непроживання у квартири, розташованій за адресою АДРЕСА_2 та просила не стягувати заборгованість за надані послуги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово- комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022р. № 206 (зі змінами), оскільки має статус ВПО та житло було пошкоджене.
19.01.2026 року відповідач отримала відповідь від ОКП «Донецьктепломережа» з якої вбачається, що надана мною копія довідки від 10.08.2025р. №7127-7501865910 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи приймається як така, що визначає статус «внутрішньо переміщеної особи» та не суперечить чинному законодавству, і буде в подальшому врахована підприємством. А щодо стягнення заборгованості за попередні роки відповідачу повідомлено, що оскільки вона раніше не зверталась, то їй підприємством відмовлено у перерахуванні суми заборгованості та справа перебуває на розгляді у суді.
У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідач покинула місце свого постійного проживання та наразі у квартирі розташованій за адресою АДРЕСА_2 , не проживає. Відповідач звернулась до УСЗН Золотоніського району з заявою, щодо надання їй підтверджуючої інформації щодо її місця перебування як ВПО з 2022 року. Станом на час підготування цього відзиву відповіді не отримано.
Враховуючи викладене відповідач просила суд врахувати її відзив, оскільки вона не відмовляється від свого боргу, наразі не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею три річного віку, а тому просить суд частково задовільнити позов в частині стягнення з неї суми заборгованості лише за той період коли вона не мала статусу ВПО. У задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» стосовно стягнення з мене заборгованості за період з 01.11.2020 року по 01.07.2025 рік відмовити. Прийняти рішення про часткове задоволення, а саме стягнення заборгованості за час коли вона не мала статусу ВПО, та взяти до уваги викладені обставини стосовно стягнення з неї заборгованості.
09.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» Луценко В.М. надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним. У своєму відзиві відповідач посилається на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово- комунальних послуг в період воєнного стану» (далі — Постанова № 206) як на підставу для не стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Пунктом 1 Постанови № 206 забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи … або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів. Представник позивача зазначає, що коли ОКП «ДТКЕ» звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на відповідача - ОСОБА_2 з позовною заявою (справа 243/160/26) відповідач не надав до підприємства ні довідки ВПО, ні іншого документа, підтверджуючого відсутність за місцем проживання/реєстрації. Отже представник позивача вважає, що заявлені позовні вимоги на ОСОБА_2 було подано до суду законно з усіма підтверджуючими документами. Надана відповідачем довідка ВПО від 10.08.2025року № 7127-7501865910 була прийнята до відома до підприємства, яка видана пізнішою датою після поданого періоду заборгованості (з 01.11.2020р. до 01.07.2025р.) Але відповідач стверджує що мав довідку ВПО з 2022 року на разі без підтвердження. Якщо будуть наявні підтвердження у відповідача, підприємство позивача уточнить позовної заяви, але на разі з дотриманням умов визначених Постановою КМУ №206 просить суд задовольнити позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго».
16.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» від відповідачки надійшло клопотання про долучення доказів, які підтверджують її статус внутрішньо переміщеної особо ти за період з 2022 року по 2024 рік, а саме: лист УПСЗН Виконавчого комітету Центрально-Міського району у місті ради від 13.03.2026 № І-39-УЛ; лист Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 13.03.2026 № ІВ-07/03.02-07.
14.04.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Луценко В.М. надійшла заява, яка обґрунтована наступним. 30.12.2025р. Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020р. до 01.07.2025р. та судом відкрито цивільну справу №243/160/26. 02.03.2026 р. відповідач разом з відзивом на позовну заяву надала довідку про те, що вона є внутрішньо-переміщеною особою та за адресою місця реєстрації свого проживання - фактично не проживає, про що свідчить довідка від 10.08.2025 року №7127-7501865910 про взяття на облік ВПО Косовненко (Іванченко) Євгенію Олександрівну. Відповідач стверджував, що статус ВПО мав з 2022 року але загубив довідки, тому звернувся до уповноваженої особи територіальної громади / центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи. 16.03.2026 року відповідач надав до суду додаткові докази з підтвердження статусу ВПО з 2022 року. Таким чином, дотримання умов визначених Постановою КМУ №206 дає прав відповідачу на заборону стягнення з нього заборгованості за надані комунальні послуги, утвореної після взяття її на облік як ВПО з 20.04.2022р.
У зв`язку з зазначеним, представник позивача вважає за необхідне уточнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_3 , заборгованість за теплову енергію в сумі 13341,17 грн. за період від 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 234,96 грн. за період з 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, суму інфляційних витрат в розмірі 172,09 грн. та 3% річних в сумі 44,25 грн. за період з 01.11.2020 р. до 01.02.2022 р., поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 45,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.
Також пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судом встановлено, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення. 
В Обласному комунальному підприємстві «Донецьктеплокомуненерго», на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , за адресою:  АДРЕСА_2 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 . 
Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Розпорядженнями начальника Слов`янської міської військової адміністрації від 05.10.2021 № 91 «Про початок опалювального періоду 2021-2022рр.», 19.10.2022 р. №184 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 рр.», від 19.10.2023 р. №1845 «Про початок опалювального періоду 2023-2024 рр.» від 02.09.2024 р. №1596 «Про початок опалювального періоду 2024-2025 рр.», які містяться в матеріалах справи підтверджено початок опалювального періоду для населення та інших споживачів у відповідні періоди. 
Згідно довідки від 08.07.2025 року виданої директором ВО ОКП «ДТКЕ» «ЦППК та КО» Вострецовою Г.В. станом на дату видачі даної довідки жодних звернень споживачів за особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 щодо не проведення стягнення з виданням документів відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 року № 206 (зі змінами) до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго».
З розрахунку заборгованості, який наявний в матеріалах справи вбачаються, що за надану теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 (о/р НОМЕР_1 ) за період з 01.11.2020 року по 30.06.2025 року мається заборгованість за теплову енергію в сумі 53367,14 грн.
Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Отже, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно п.32,35,37 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору .
Згідно статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Згідно статті 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Як вбачається з скріншоту сторінки сайту ОКП «ДТКЕ», на виконання вимог зазначеного закону позивачем було розміщено (опубліковано) типовий договір на офіційному сайті ОКП «ДТКЕ» , на що також в своїй позовній заяві посилається позивач. 
Співвласники житлового будинку за вищевказаною адресою не уклали з позивачем відповідний договір у визначений законом строк. Тому вважається, що з відповідачами укладено індивідуальний договір, який є публічним договором приєднання.
Факт приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, та факт отримання відповідної послуги. Від споживача (відповідач у справі) не надходило заяви про укладення письмового договору, тому між відповідачем та позивачем встановилися договірні відносини з приводу надання та користування тепловою енергією без укладення письмового договору.
Отже, договір про надання послуг з постачання теплової енергії вважається укладеним на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189 та між позивачем та відповідачем встановилися договірні відносини.
Разом з цим, ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором та не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Тобто, згідно із зазначеними вище нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23).
Відповідно до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що сторони по справі у своїх заявах не заперечують щодо встановлених між сторонами договірних відносин з приводу надання та користування тепловою енергією.
Крім того, статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Розрахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця – заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 – (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується.
3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця – заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100.
Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат проведені на заборгованість, яка виникла виключно до 23 лютого 2022 року.
Відповідачу надавались послуги з опалення, але вона не в повному об`ємі вносили плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочила виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилася заборгованість за постачання теплової енергії, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.01.2022 року по 01.02.2022 року.
Отже, у зв`язку з не виконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг, боржнику нараховані за період з 01.11.2020 року по 01.02.2022 року, індекс інфляції у сумі  44,35 грн., та 3% річних у сумі 172,09 грн.
Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами з 01.10.2020 р. становить 26,42 грн з ПДВ; з 01.10.2021 р для будинків, обладнаних вузлами обліку теплової енергії становить 33,74 грн. та 23,04 грн. для будинків, необладнаних вузлами обліку теплової енергії; з 01.10.2022 р плата за абонентське обслуговування для будинків, обладнаних вузлами обліку теплової енергії вартість оплати становить 29,15 грн. та 21,36 грн. для будинків, необладнаних вузлами обліку теплової енергії; з 01.10.2023 р плата за абонентське обслуговування для будинків, обладнаних вузлами обліку теплової енергії становить 38,02 грн. та 28,07 грн. для будинків, необладнаних вузлами обліку теплової енергії; з 01.10.2024 р плата за абонентське обслуговування абонентське обслуговування для будинків, обладнаних вузлами обліку теплової енергії становить 42,89 грн. та 29,78 грн. для будинків, необладнаних вузлами обліку теплової енергії.
Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі.
Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 року по 30.06.2025 року по особовому рахунку № НОМЕР_3 складає 1278,12 грн., що підтверджується відповідним розрахунком.
Проте, як встановлено в судовому засіданні відповідач заперечує проти стягнення з неї заборгованості, яка утворилася в період після квітня 2022 року, оскільки у зв`язку з прийняттям Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в України» з 25 лютого 2022 року, а також у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Донецької області задля збереження життя та здоров`я, вона була вимушена покинути свою домівку і переміститися до більш небезпечного регіону, у зв`язку із чим вона неодноразово з квітня 2022 року була внутрішньо переміщеною особою та не проживала у м. Слов`янськ. Крім того, відповідач зазначає, що її житло частково пошкоджено.
Вказує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Відповідно до пункту 1 Постанови № 206, на період дії воєнного стану забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року, у разі якщо споживач або члени його сім`ї покинули місце проживання, що підтверджується відповідними документами, зокрема документами про перетин державного кордону України.
З огляду на викладене, суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до Постанови КМУ від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні”, встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 “Про облік внутрішньо переміщених осіб” (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Так, відповідачем на підтвердження того, що вона є внутрішньо переміщеною особою, та з квітня 2022 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , окрім того з 03.04.2025 року зареєстрована за адресою, АДРЕСА_4 , а також те, що позивачу направлялося повідомлення про це, було надано наступне: 
-копію звернення відповідачки ОСОБА_4 від 12.01.2026 року до Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України вбачать, в якій вона просить надати підтверджуючу інформацію, коли саме та в який період до 2025 року вона мала статус внутрішньо-переміщеної особи;
-копію заяви відповідачки ОСОБА_4 від 12.01.2026 року спрямовану на адресу ОКП «Донецьктеплокомуненерго», в якій відповідач звертається до позивача та повідомляє з квітня 2022 року вона не проживає за адресою: АДРЕСА_2 та просить вирішити питання щодо не проведення з неї стягнення за теплову енергію враховуючи Постанову КМУ № 206и Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану від 05.03.2022 року № 206 (зі змінами);
-відповідь ОКП Донецьктеплокомуненерго від 19.01.2026 року щодо розгляду вищезазначеного звернення;
-копію заяви відповідачки ОСОБА_4 від 23.02.2026 року скеровану на адресу УПтСЗН Золотоніської МВК, в якій відповідач просить надати їй інформацію з підтвердженням того, що вона має статус ВПО;
-копію Витягу з реєстру територіальної громади, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 03.04.2025 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;
-копію повідомлення з застосунку «Дія» від 31.08.2022 року про часткове пошкодження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;
-лист начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому районної у місті ради Шумкової Л., від 13.03.2026 року № І-39-УЛ, з якого вбачається, що на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відповідач ОСОБА_5 перебувала з 20.04.2022 по 20.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_5 .
-лист начальника Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області Кривоконь О. від 13.03.2026 року № ІВ-07/03.02-07, з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_6 з 20.04.2024 року по 06.05.2024 року;
-довідка від 10.08.2025 року № 7127-7501865910 з якої вбачається, що ОСОБА_4 має статус внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою: АДРЕСА_7 .
Враховуючи викладене, представником позивача була надана заява, в якій представник позивача вказує на врахуванням вимог визначених Постановою КМУ №206, що дає право відповідачу на заборону стягнення з нього заборгованості за надані комунальні послуги, утвореної після взяття її на облік як ВПО з 20.04.2022р. Відповідно вказаної заяви, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію в сумі 13341,17 грн. за період з 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 234,96 грн. за період з 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, суму інфляційних витрат в розмірі 172,09 грн. та 3% річних в сумі 44,25 грн. за період з 01.11.2020 р. до 01.02.2022 р., поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 45,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.
Крім цього представником позивача надано розрахунок заборгованості за період з 01.11.2020 року по 31.03.2022 року, з якого вбачається, що у відповідача мається заборгованість за теплову енергію в сумі 13341,17 грн. та заборгованість з абонентського обслуговування в сумі 234,96 грн.
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи».
За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги у частині стягнень з відповідача заборгованості за теплову енергію в сумі 13341,17 грн. за період від 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 234,96 грн. за період з 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, суму інфляційних витрат в розмірі 172,09 грн. та 3% річних в сумі 44,25 грн. за період з 01.11.2020 р. до 01.02.2022 р. доведені належними та допустимими доказами, відповідачем в цій частині позовні вимоги визнаються та не оспорюються, тому ці вимоги підлягають задоволенню, та на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути заборгованість за теплову енергію в сумі 13341,17 грн. за період від 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 234,96 грн. за період з 01.11.2020 року до 01.04.2022 року, суму інфляційних витрат в розмірі 172,09 грн. та 3% річних в сумі 44,25 грн. за період з 01.11.2020 р. до 01.02.2022 р.
Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2026 року складає 3028,00 грн.
Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 2422,40 грн. (3028 х 0,8), який сплачений позивачем.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, тому з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 608,75 грн., (13792,47 грн. задоволені вимоги / 54861,60 грн. заявлені вимоги *100 = 25,13%, 2422,40 грн. сплачений судовий збір *25,13% = 608,75), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на суму 45,00 грн. та витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн., тому ці витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Таким чином з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору 608,75 грн., витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі 45,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 9, 12,13,76,77-80, 81, 89, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, ст. 12, 13,319, 322, 356, 360, 509, 526 , 634 ЦК України, ст.ст. 1,7,9,12,13 Закону України “ Про житлово-комунальні послуги”, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з опалення – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», розташованого за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Космонавтів, буд. 39, код ЄДРПОУ 03337119, IBAN: НОМЕР_5 , банк – ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», номер рахунка: НОМЕР_6 , код банку 320371 заборгованість:
- за теплову енергію в сумі 13341,17 грн. (тринадцять тисяч триста сорок одна грн. 17 коп.) за період від 01.11.2020 року до 01.04.2022 року;
-заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 234,96 грн.(двісті тридцять чотири грн. 96 коп.) за період з 01.11.2020 року до 01.04.2022 року,
-суму інфляційних витрат в розмірі 172,09 грн. (сто сімдесят дві грн. 09 коп.) та 3% річних в сумі 44,25 грн. (сорок чотири грн. 25 коп) за період з 01.11.2020 р. по 01.02.2022 р
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», розташованого за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Космонавтів, буд. 39, код ЄДРПОУ 03337119, IBAN: НОМЕР_5 , банк – ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», номер рахунка: НОМЕР_6 , код банку 320371 судові витрати, а саме:
-судовий збір в сумі по 608,75 грн. (шістсот вісім грн. 75 коп).
-витрати пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції в розмірі по 45,00 грн (сорок п`ять грн. 00 коп.) з кожного відповідача.
-витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року.

Суддя Слов`янського 
міськрайонного суду Донецької області    О.В. Агеєва