Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року        м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Рвачова Олексія Олексійовича на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2026 року ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погодившись із постановою суду,  ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Рвачов О.О. оскаржили її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Вважає, що вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Рвачов О.О., покликаючись на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, його освідування на стан алкогольного сп`яніння повинно було здійснюватися у порядку ст. 266-1 КУпАП з кваліфікацією його дій за ст. 172-20 КУпАП, а не працівниками поліції за процедурою ст. 266 КУпАП з кваліфікацією за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Також заперечує щодо наявних у матеріалах справи відеозаписів і письмових
_______________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа №572/50/26 Суддя в суді І інстанції – Березень Ю.В.
Провадження № 33/4815/471/26 Суддя в суді апеляційної інстанції – Шимків С.С.
пояснень свідка ОСОБА_2 , оскільки вона не допитувалася в судовому засіданні та стверджує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування  ОСОБА_1  автомобілем, що свідчить про відсутність підстав для притягнення його до відповідальності.
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП або вирішити питання, у відповідності до ст. 69 КК України, щодо можливості застосування до нього більш м`якого стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотань про поновлення строку апеляційного оскарження та залишення без задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 та його захисника про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення ОСОБА_1 до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про їх задоволення.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту – Інструкція).
Судом встановлено, що 30 грудня 2025 року о 16:47 год., в м. Сарни, Рівненської області, по вул. Варшавській, 4Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки KIA SPORTAGE, р.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.
Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1  відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції відображає із достатньою повнотою обставини, за яких патрульні, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували  ОСОБА_1  пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.  ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи сторони захисту щодо відсутності у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 автомобілем є необґрунтованими, оскільки даний факт доводиться відеоматеріалами з нагрудної камери працівника поліції (файл «clip-1.mp4») та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , які узгоджуються із даним відеозаписом.
Підстави для сумніву у правдивості таких показів свідка судом не виявлено. Відомості, які вказують про надання ОСОБА_2 неправдивих показань з метою обмовити ОСОБА_1 не встановлені.
Належить також взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення і дії посадової особи, яка його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством,  ОСОБА_1  не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, зокрема, з підстав невірного встановлення особи водія.
Необґрунтованими є й доводи апеляційної скарги, що освідування ОСОБА_1 було здійснено не уповноваженою особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Таким чином, статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду на стан сп`яніння військовослужбовця-водія, таку процедуру проводить поліція у відповідності до ст. 266 КУпАП. При цьому, матеріалами справи не доводиться, що того дня  ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку, що працівниками поліції не вірно встановлено особу водія, який вчинив правопорушення та обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1  та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів відносно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованих правопорушень.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою, а тому висновок суду першої інстанції про доведеність його вини є законним та обґрунтованим.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційних скаргах не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Рвачова Олексія Олексійовича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 та його захиснику – адвокату Рвачову Олексію Олексійовичу строк апеляційного оскарження постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Рвачова Олексія Олексійовича залишити без задоволення, а постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду   Шимків С.С.