Справа №567/1830/25
Провадження №2/567/106/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю
позивачки ОСОБА_1 
представника позивачки - адвоката Кузнєцова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, про позбавлення батьківських прав
в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, про позбавлення батьківських прав звернулася ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.06.2019 вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.05.2022 шлюб між ними було розірвано.
Вказує, що відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини, з 2022 року не цікавиться його життям, не бере участі у його вихованні, не телефонує, не вітає з днем народження, не відвідує, не спілкується, не піклується про стан його здоров`я та духовний розвиток.
Зазначає, що відповідач на даний час не утримує сина та не надає йому жодної матеріальної допомоги.
Вказує, що вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається вона та її теперішній чоловік.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву, зобов`язано Службу у справах дітей Здовбицької сільської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Ухвалою суду від 11.02.2026 суд постановив викликати у судове засідання для допиту свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Ухвалою суду від 23.03.2026 суд прийняв відмову позивачки від допиту свідка ОСОБА_6 та постановив викликати в судове засіданні для допиту в якості свідка ОСОБА_7 .
Відповідач правом подати відзив на позов у встановлений строк не скористався.
10.02.2026 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчого комітету Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, клопотання про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, в якому він підтримав позов.
Ухвалою суду від 23.12.2025 підготовче засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримали.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення позивачки і її представника та свідків, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Позивачка та її представник позов підтримали в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просять позов задоволити.
Крім того зазначили, що в кінці 2021 року відповідач на 3 місяці виїхав на роботу в Республіку Польща і з того часу до України не повертається. 
Позивачка зазначила, що відповідач спочатку телефонував до сина, сплачував аліменти на його утримання, однак протягом останніх 3 років він до сина не телефонує, коштів на утримання сина не надає, не цікавиться ним, повідомивши її, що хоче жити в своє задоволення, що спонукало її звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, оскільки батько є поганим прикладом для дитини.
Позивачка та її представник зазначили, що відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини, протягом тривалого часу не цікавиться його життям, не бере участі у його вихованні, не телефонує, не вітає з днем народження, не відвідує його, не спілкується, не піклується про стан його здоров`я та духовний розвиток.
Посилаючись на те, що орган опіки та піклування рекомендує позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_8 , просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_9 .
З досліджених в письмових доказів судом встановлено наступні обставини.
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_10 .
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.05.2022 встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 з 08.06.2019 перебували у шлюбі та під час перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.05.2022 шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 було розірвано.
З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 24.01.2025 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_13 .
Згідно характеристик Івачківської гімназії Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області вбачається, що вихованням малолітнього ОСОБА_8 займається його мати ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що батько дитини тривалий час не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням, не телефонує дитині, не допомагає матеріально, аліменти на утримання сина не сплачує.
З довідок про неотримання аліментів від 02.08.2024, 13.08.2025, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного Острозьким відділом ДВС у Рівненському районі Рівненської області, встановлено, що станом на 01.10.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина становила 89262,25 грн., а востаннє сплата аліментів на утримання дитини мала місце в жовтні 2023 року.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що проживає разом з батьком позивачки та їй відомо, що відповідач в кінці 2021 року виїхав за межі України на роботу і з того часу сина не відвідує.
Зазначила, що деякий час після від`їзду він декілька разів телефонував до дитини та надсилав аліменти на утримання сина, однак вже біля 3 років він не телефонує до сина, коштів на його утримання не надає. 
Пояснила, що коли раніше відповідач телефонував до ОСОБА_15 , то позивачка завжди давала свій телефон для зв`язку батька з сином, але останні 3 роки відповідач сам перестав телефонувати до сина і ОСОБА_1 жодних перешкод у спілкуванні відповідача з сином не чинить, а навпаки, сама писала до відповідача, щоб він спілкувався з сином.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є батьком позивачки та йому відомо, що відповідач в кінці 2021 року виїхав за межі України на роботу і з того часу сина не відвідує.
Зазначив, що деякий час після від`їзду відповідач деякий час телефонував до дитини, однак вже біля 3 років він не телефонує до сина, коштів на його утримання не надає. 
Пояснив, що відповідач сам перестав телефонувати до сина і ОСОБА_1 жодних перешкод у спілкуванні відповідача з сином не чинить.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є товаришем ОСОБА_5 та часто його відвідує, проживаючи з ним в одному населеному пункті, та йому відомо, що його колишній зять ОСОБА_16 перед війною виїхав за межі України і з того часу додому не повертається.
Зі слід ОСОБА_5 йому відомо, що ОСОБА_16 перестав спілкуватися з своїм сином та забезпечувати його утримання.
З пояснень позивачки, представника позивачки, показань свідків, письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком ОСОБА_9 , не приділяє належної уваги вихованню дитини, не створює належних умов для його проживання, не цікавиться його життям, навчанням та розвитком.
З матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини має місце протягом тривалого часу, що було підставою для прийняття висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не налагоджує стосунки з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його життям, не спілкується із дитиною та не піклується про його стан здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому, суд враховує, що свідоме і тривале (близько 3 років) ухилення батька щодо виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина призвело до відсутності психоемоційного зв`язку між батьком та сином, що є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Таким чином, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. сплаченого судового збору.
На підставі ст.164, 182 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. витрат на сплату судового збору. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області (місцезнаходження: с.Здовбиця, вул.Шосова, 105 Рівненського району Рівненської області, код ЄДРПОК 04385830),
відповідач – ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне рішення складено 26.03.2026.

Суддя Острозького районного суду	Назарук В.А.