ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1180/26 Справа № 188/4395/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю захисника- Хараїм О.В.(в режимі відеоконференції), переглянувши апеляційну скаргу захисника, на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою суду від 05 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
Районним судом встановлено, що 11.12.2025 року 21 год.50 хв в с-щі Петропавлівка вул.Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ210930 з н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в установленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Шахтарська МЛ», що підтверджується висновком лікаря, таким чином порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення, так як суд І інстанції не мотивував свого рішення щодо неврахування доводів сторони захисту. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази факту керування, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, але був доставлений до заклад охорони здоров`я. В той же час, висновок лікаря неналежний доказ, оскільки в ньому відсутні дані яким чином проводилося дослідження, не встановлено діагнозу, а в акті огляду відсутній підпис лікаря. Також, лікар не встановлював ознак сп`яніння. Згідно відеозапису ОСОБА_1 продував “Драгер” і не здавав зразки біологічного середовища. Результат приладу “Драгер” є недопустимим, тому що відсутня роздруківка чеку, і прилад пропустив строк калібрування, був використаний не новий мундштрук. Захисник вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому не міг бути притягнутий за ст. 130 КУпАП, а дії останнього могли підпадати під ст. 172-20 КУпАП. Окрім цього, необхідно було залучити працівників ВСП. Сам протокол про адміністративне правопорушення складений без участі ОСОБА_1 чим порушено його права. Відеозапис не є доказом, тому що не безперервний. Вказує захисник й про наявність підстав для застосування покарання без позбавлення права керування транспортними засобами. 
Під час перегляду захисник підтримала вимоги апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими. 
У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду, яким встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; Актом медичного огляду водія; направленням водія на огляд в заклад охорони здоров`я; постановою про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 125 КУпАП, за керування автомобілем в якого не працював задній лівий показник; відеозаписом.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанов суду відповідає положенням ст. 283 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні. 
Факт керування автомобілем підтверджується наявним відеозаписом. При цьому, з відеозапису видно, що ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем. Також постановою про притягнення ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП за керування автомобілем в якому не працював лівий задній показник. 
Крім цього, з відеозапису видно, що ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкогольні напої, але в невеликій кількості. За вказаних обставин працівники поліції встановивши ознаки алкогольного сп`яніння запропонували пройти водієві огляд на встановлення стану сп`яніння. ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду. З висновку та акту огляду в лікаря видно, що ОСОБА_1 проходив огляд двома способами, за допомогою приладу “Драгер”, також здавав кров. Лікар встановив, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, що відображено в Акті в направленні на огляд теж зазначені ознаки алкогольного сп`яніння. На переконання апеляційного суду пройдений огляд за допомогою приладу “Драгер” ОСОБА_1 є належним, що підтверджується наявними в матеріалах справи даними про прилад, які отримані на запит адвоката із закладу охорони здоров`я, де водій проходив огляд. Так видно, що огляд проведено 11 грудня 2025 року, а наступне калібрування приладу 12 вересня 2026 року(а.с. 55 зворотній бік). Відсутність роздруківки з чеку приладу “Драгер” не свідчить про порушення, так як в матеріалах справи є висновок лікаря. 
Що стосується відеозапису, то він на переконання апеляційного суду є належним доказом, так як відображає події на місці зупинки, що відповідає положенням ст. 266 КУпАП. Відсутність повного відеозапису в закладі охорони здоров`я не є порушенням, так як вимоги ст. 266 КУпАП не вимагають надання такого відео.
Необхідності у залученні працівників ВСП на місці у працівників поліції не було, так як запропонована процедура огляду, яку запропонували ОСОБА_1 в порядку ст. 266 КУпАП, як водія транспортного засобу, а не як військовослужбовця. 
Стосовно вимог про застосування стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, то таке теж не підлягає задоволенню, так як ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачає покарання у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, альтернативи для водіїв не має, і позбавлення права керування є обов`язковим під час накладенні стягнення. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу захисника Хараїм О.В. - залишити без задоволення.
Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року, якою ОСОБА_1  визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду       Р.В.Мудрецький