Справа № 302/1434/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів : Кожух О.А., Мацунича М.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рішко Сергій Іванович, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року у складі судді Готри В.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів,-
встановив:
У жовтні 2025 року  ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до  ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивує тим, що з 26.10.2013 року  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1  перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.05.2018 у справі №302/272/18.
Від даного шлюбу у сторін народився син   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із позивачем.
Позивач зазначала, що на даний час вона із сином фактично проживають у Чехії, оскільки вийшла заміж за громадянина цієї країни та народила другу дитину, а тому спільно з теперішнім чоловіком та дітьми проживає за кордоном.
На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.05.2018 у справі № 302/272/18 з відповідача ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., починаючи з 12.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зауважує, що рішення суду про стягнення аліментів відповідач виконує неналежно, чим допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.09.2025 становить 19 345,50 грн., що стверджується відповідним розрахунком його заборгованості, проведеного головним державним виконавцем Міжгірського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області.
Вказувала і на те, що відповідач сплачує аліменти нерегулярно і у меншій сумі, аніж це визначено судовим рішенням, та добровільно сплачувати аліменти в більшому розмірі не бажає. Участі у додаткових витратах на утримання сина не бере, подарунків дитині не дарує, не телефонує та не цікавиться його вихованням, успіхами в школі тощо. При цьому середньомісячні витрати на дитину в позивача становлять біля 20 000,00 гривень.
Покликалася, що з часу присудження аліментів потреби дитини, якій виповнилося 9 років значно збільшились, купівельна спроможність гривні зменшилася внаслідок інфляції в Україні. За цих підстав на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 вона стала витрачати значно більше коштів, щоб забезпечити дитину всім необхідним, це, зокрема, продукти харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, книги тощо. 
Відповідач ОСОБА_1 жодної додаткової допомоги на утримання їх дитини не надає, хоча має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на дитину віком 9 років, оскільки є здоровим, працює, виготовляє на замовлення дерев`яні будинки, альтанки та інші вироби для туризму і відпочинку, інших утриманців, окрім сина ОСОБА_4 , не має. Натомість вона є непрацюючою, здійснює догляд за дитиною від другого шлюбу – сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та фактично перебуває на утриманні свого чоловіка ОСОБА_6 .
Отже, на даний час змінилися обставини, які надають їй підстави для звернення до суду з цим позовом, оскільки її матеріальне становище і сімейний стан змінилися. 
За таких обставин позивач просила суд збільшити розмір аліментів, що визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.05.2018 у справі № 302/272/18, та визначити стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року позов ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.05.2018 у справі № 302/272/18, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рішко Сергій Іванович, посилаючись на невідповідність висновків фактичних обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволеної позовної вимоги скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач належним чином виконував свої зобов`язання, визначені рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.05.2018 року у справі №302/272/18, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено стягувати із ОСОБА_7 на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% розміру прожитковою мінімуму доходів громадян на дитину відповідною віку, вчасно сплачуючи аліменти, однак не врахував того факту, що з липня 2021 року сума 50% чинного до застосування розміру прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку стала перевищувати визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а тому продовжував сплачувати аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісячно. При цьому ні позивачка, ні державний виконавець не повідомляли відповідача про необхідність сплачувати аліменти у більшому розмірі. Саме в такий спосіб у відповідача накопичилася визначена у розрахунку від 18.09.2025 року №8644/24.11-38 заборгованість зі сплати аліментів, про що ОСОБА_1 дізнався з отриманих позовних матеріалів у справі №302/1435/25, а тому невідкладно вжив заходів з метою акумуляції необхідної суми коштів і 27.10.2025 року вніс на рахунок Міжгірського відділу ДВС необхідну грошову суму з метою повного погашення наявної заборгованості. Позивачкою не було надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану ОСОБА_1 , які необхідні для вирішення питання про зміну розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 192 СК України. У суду першої інстанції були відсутні підстави констатувати погіршення матеріального становища позивачки у зв`язку із народженням другої дитини. До того ж, другу дитину позивачка народила ІНФОРМАЦІЯ_3 , а до суду із позовом про збільшення розміру аліментів звернулася лише 07.10.2025 року, що вказує на відсутність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між народженням другої дитини та погіршенням її матеріального становища станом на час звернення до суду із даним позовом.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_2 – адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема, вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 є належно забезпечений, здоровий, молодий віком, інших утриманців, окрім малолітнього сина ОСОБА_4 , 2016 року народження, не має. Відповідач ОСОБА_1 працює, але не офіційно, а саме, виготовляє на замовлення – фізичних осіб, фізичних осіб підприємців вироби з дерева: дерев`яні будинки, бані, альтанки (біседки), що підтверджується оголошеннями відповідача ОСОБА_8 на сайтах «куплю-продам», які наявні в матеріалах справи.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що з 26.10.2013 року  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1  перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.05.2018 у справі №302/272/18.
Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із позивачем.
Позивач зазначала, що на даний час вона із сином фактично проживають у Чехії, оскільки вийшла заміж за громадянина цієї країни та народила другу дитину, а тому спільно з теперішнім чоловіком та дітьми проживає за кордоном.
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року у справі № 302/272/18 з відповідача ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., починаючи з 12.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття.
03 травня 2023 року позивачка зареєструвала з ОСОБА_9 шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, змінивши своє прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.9,10). 
Від другого шлюбу у позивачки народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить відповідне свідоцтво про народження від 21.08.2023 (а.с.11,12). 
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.09.2025 № 8644/24.11-38, виконаного головним державним виконавцем Міжгірського ВДВС у Хустському районі Закарпатської області Шубертом С., то станом на 01.09.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_11 зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 19 345,50 гривень (а.с.8), а згідно з таким же розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 28.10.2025 № 9662/24.11-38, станом на 01.10.2025 заборгованість зі сплати аліментів у відповідача ОСОБА_1 є відсутня (а.с.43,44). 
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. 
Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 3512 грн. 
Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, що визначають обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,стаття 184СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з абз.4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.
З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Задовольняючи частково заявлений позов та збільшуючи розмір стягуваних з апелянта аліментів з 1000 грн. до 5000 грн. щомісячно, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів (2018 рік) дитина сторін підросла і витрати на її утримання значно зросли, а також з часу присудження аліментів в позивача народилась друга дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за якою здійснює догляд, відтак матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина погіршилося, а також врахував і необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, а тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів.
Визначений розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
Апелянт є молодою працездатною особою, має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своєї дитини нарівні з позивачкою.
При цьому, спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.
Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. 
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рішко Сергій Іванович,  залишити без задоволення.
Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 05 березня 2026 року.
Головуючий :
Судді: