КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2026 року м. Київ №760/3020/21
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київського квартирно-експлуатаційне управління, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Житлової комісії гарнізону міста Києва в частині відмови 19.09.3029 ОСОБА_1 змінити дату зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 на 15.10.1992; 
зобов`язати Житлову комісію гарнізону міста Києва зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, з 15.10.1992;
- зобов`язати Житкову комісію гарнізону міста Києва внести зміни до житлових облікових документів щодо черги ОСОБА_1 на отримання житла з 15.10.1992. 
Ухвалою суду від 18.05.2023 подану позовну заяву залишено без руху, позивачеві визначено строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви. 
14.06.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, з копією адміністративного позову.
Ухвалою суду від 16.06.2023 справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною відмовою відповідача у зміні дати перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 з 03.03.1995 на 15.10.1992, що призвело до незбереження попереднього часу перебування на обліку, як таку, що порушує вимоги статей 38-44 ЖК України, п. 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 та абзацу 4 пункту 9 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту. 
У період з 16.05.1983 по 01.09.1986 позивач проходив строкову та надстрокову військову службу, після чого продовжив військову службу.
У період з 18.01.1992 по 14.08.1995 позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідно до довідки Луганської квартирно-експлуатаційної частини МО України ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 з 15.10.1992.
З 14 серпня 1995 року ОСОБА_1 став слухачем Київського військового гуманітарного інституту м. Київ, з 27.06.1997 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_2 (Київська КЕЧ) і подальшу службу до свого звільнення 27.04.2010 проходив у м. Києві.
Після переведення позивача до нового місця служби його було постановлено на квартирний облік з 03.03.1995.
Житловою комісією Національного університету оборони України під час засідання 10 квітня 2013 року було розглянуто рапорт полковника у відставці ОСОБА_1 про зміну дати зарахування на квартирний облік з поверненням дати первісного зарахування - 15.10.1992, і за наслідками його розгляду запропоновано змінити дату зарахування на квартирний облік позивача з 03.03.1995 на 15.10.1992.
Проте, відповідач відмовив у зміні дати обліку, посилаючись на неможливість зарахування позивача на облік з 15.10.1992 положеннями п.2 Наказу Міністра оборони України №20 від 03.02.1995 (набрав чинності 03.03.1995).
У зазначеному пункті передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності цим наказом, тобто з 03.03.1995.
Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою другою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою ст. 31 ЖК України, згідно з якою громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Відповідно до частини першої статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів..
Згідно зі статтею 34 ЖК України такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України.
Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до статті 37 ЖК України облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.
Статтею 43 ЖК України встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII передбачає забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Ця стаття Закону 2011-XII в редакції станом на час прийняття відповідачем рішення визначала, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» з метою подальшого удосконалення порядку забезпечення жилою площею в Збройних Силах України та усунення численності наказів Міністра оборони України з цього питання, внесено зміни і доповнення до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року N 220, виклавши його в новій редакції.
Встановлено, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом.
Відповідно до пункту 1 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 це Положення встановлює порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок* та працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил України.
Пункт 11 Положення № 20 визначає, що військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Згідно із пунктом 1 Порядку № 1081 він визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Відповідно до пункту 26 Порядку № 1081 (в редакції, що діяла станом на час прийняття Порядку та спірного рішення) військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року N 1081 та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством, наказом Міністерства оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень.
Пунктом 2 наказу Міністерства оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 визначено, що наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1995 року за N 43/579, вважати таким, що втратив чинність.
Згідно пункту 3.7 Інструкції № 577 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
При цьому облікова справа направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування військової частини - до військового комісаріату.
Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, підтверджується Довідкою (додаток 4) про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним квартирно-експлуатаційним органом та командиром військової частини.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством, наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Пунктом 2 Наказу № 1081 визначено, зокрема, вважати таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень».
Пунктом 2.15 Інструкції № 737 визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
У разі якщо військовослужбовець не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
В подальшому пункт 2.15 став пунктом 2.14.
Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Пунктом 5 Наказу № 380 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».
Згідно із пунктом 9 Розділу IV Інструкції № 380 військовослужбовці, які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби, на загальних підставах в органах місцевого самоврядування та до набрання чинності цією Інструкцією зараховуються на облік із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також заносяться у списки осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла за наявності підстав. Час перебування військовослужбовців на обліку для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) не враховується.
Підсумовуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що починаючи з прийняття Міністром оборони України наказу від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» національне законодавство передбачає зарахування попереднього часу перебування військовослужбовця на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень) при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, ветераном військової служби та особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, що підтверджується посвідченнями, наявними у матеріалах справи.
16.05.1983 по 01.09.1986 позивач проходив строкову та надстрокову військову службу, після чого продовжив військову службу.
В період з 18.01.1992 по 14.08.1995 Позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідно до довідки Луганської квартирно-експлуатаційної частини МО України ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 з 15.10.1992.
З 14 серпня 1995 року ОСОБА_1 став слухачем Київського військового гуманітарного інституту м. Київ, з 27.06.1997 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_2 (Київська КЕЧ) і подальшу службу до свого звільнення 27.04.2010 проходив у м. Києві.
Після переведення позивача до нового місця служби його було постановлено на квартирний облік з 03.03.1995.
Житловою комісією Національного університету оборони України під час засідання 10 квітня 2013 року було розглянуто рапорт полковника у відставці ОСОБА_1 про зміну дати зарахування на квартирний облік з поверненням дати первісного зарахування - 15.10.1992, і за наслідками його розгляду запропоновано змінити дату зарахування на квартирний облік Позивача з 03.03.1995 на 15.10.1992.
Проте, у відповіді Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі - Київське КЕУ) від 19.09.2019 №517/5992 зазначено, що позивач перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 03.03.1995 по теперішній час, встановити ранішу дату перебування на обліку не можливо. 
У 2019 році, на момент виникнення спірних правовідносин, діяли норми ст. 38-44 ЖК України, п. 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 та абзацу 4 пункту 9 розділу VI інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, які передбачають збереження попереднього часу перебування на обліку і підлягають застосуванню.
Зважаючи на вищу юридичну силу статей 38-44 ЖК України, згідно приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин необхідно врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені у рішенні Верховного Суду.
У абзаці 4 пункту 16 постанови Верховного Суду від 20.03.2024 у справі №380/916/20, зазначено, що: «Підсумовуючи наведені норми права, колегія суддів КАС ВС дійшла висновку, що починаючи з прийняття Міністром оборони України наказу від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень і Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» національне законодавство передбачає зарахування попереднього часу перебування військовослужбовця на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень) при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон.
У пункті 19 вказаної постанови «Колегія суддів КАС ВС зауважує, що застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин Правил №470 суперечить принципу «належного урядування».
Тому при зміні дати перебування позивача на квартирному обліку застосуванню підлягають приписи статей 38-44 ЖК України, а не наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 №20, який наразі є нечинним, а на момент дії істотно звужував обсяг встановлених законом прав.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 362/4273/17, від 27 вересня 2018 року у справі № 362/4307/17, від 22 листопада 2018 року у справі №362/6383/16-ц, від 18 березня 2019 року у справі № 285/3566/17, від 20 березня 2019 року у справі №760/750/16-ц, від 04 листопада 2019 року у справі №362/776/19, від 22 листопада 2019 року у справі №362/1608/17, від 21 квітня 2021 року у справі №760/8659/19, від 03 серпня 2021 року у справі № 752/2951/19.
Відтак, рішення про перенесення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 та членів його сім`ї на 03.03.1995 після переїзду на нове місце служби було протиправним. Таке рішення призвело до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.
Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача, що не перенесення періоду перебування позивача на квартирному обліку з 03.03.1995 на 15.10.1992 є необґрунтованим.
Тому належним захистом порушених прав ОСОБА_1 буде перенесення дати його зарахування на квартирний облік саме за його попереднім місцем служби, тобто з 15 жовтня 1992 року.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із тим. що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо відмови ОСОБА_1 у зміні дати зарахування на квартирний облік з "03.03.1995" на "15.10.1992". 
Зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційного управління (код ЄДРПОУ - 22991617, пр-т Повітрофлотський, буд.30, м.Київ, 03186) зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців, що потребують поліпшення умов для отримання житлового приміщення, змінивши дату зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на квартирний облік з «03 березня 1995 року» на «15 жовтня 1992 року», та внести ці зміни до житлових облікових документів щодо черги ОСОБА_1 на отримання житла з 15.10.1992. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.