Справа № 127/3204/26
Провадження № 1-кп/127/81/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2026 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області 
в складі головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого  ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 12025020020000752 по обвинуваченню
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Хабаровськ Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, раніше судимого, востаннє – 05.07.2022 Франківським районним судом м. Львова за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, –
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 , в порушення ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», п. 1 додатку №1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-XII від 17.06.1992, п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , маючи умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, при невстановлених обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, але не пізніше 24.09.2025, незаконно придбав 1 предмет зовні схожий на набій калібру 5,45?39 мм, 64 предмети зовні схожі на набої калібру 7,62?39 мм, предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5» та 3 предмети зовні схожих на елемент динамічної броні від броньованої техніки 4C20, які в подальшому помістив до належної йому сумки окрашеної в кольори типу «піксель».
Після чого, усвідомлюючи, що вказані предмети зовні схожі на набої, предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5» та 3 предмети зовні схожі на елементи динамічної броні від броньованої техніки 4C20 являються бойовими припасами, а як наслідок – розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_4 почав зберігати їх у зазначеній сумці серед належних йому речей без передбаченого законом дозволу, яку у невстановлений час, але не пізніше 24.09.2025 близько 08 год 55 хв переніс до камери схову Залізничного вокзалу міста Вінниці, що за адресою: м. Вінниця, пл. Привокзальна, буд. 1, де її і залишив.
Надалі, ОСОБА_4 , 24.09.2025 близько 11 год 00 хв, перебуваючи на Залізничному вокзалі міста Вінниці разом із ОСОБА_6 , маючи при собі предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5», передав останньому даний предмет. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно до ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», з метою перевірки було зупинено працівниками сектору кримінальної поліції Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, та на запитання яких про наявність в осіб заборонених в обігу речей, ОСОБА_6 повідомив, що має при собі предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5», яку йому передав ОСОБА_4 та яку ОСОБА_6 надалі добровільно видав працівникам поліції.
В подальшому, 24.09.2025 у період часу з 14 год 54 хв по 15 год 43 хв, працівниками Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, у присутності ОСОБА_4 було проведено огляд місця події на території Залізничного вокзалу міста Вінниці. Під час проведення огляду в камері схову вищевказаного Залізничного вокзалу, у комірці №30, в якій попередньо ОСОБА_4 залишив належну йому сумку окрашену в кольори типу «піксель», де серед належних останньому речей було виявлено та вилучено 65 предметів зовні схожих на набої та 3 предмети зовні схожі на елемент динамічної броні від броньованої техніки 4C20.
Згідно з висновком судової експертизи зброї, 65 (шістдесят п?ять) патронів, які були надані на дослідження, є бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї, з них: 1 (один) патрон є проміжним патроном калібру 5,45?39 мм, призначений для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашникова («АКМ-74, РПІК-74»); 64 (шістдесят чотири) патрони є проміжними патронами калібру 7,62?39 мм, призначені для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС). Дані патрони придатні для стрільби та мають достатню вражаючу здатність.
Відповідно до акта перевірки об?єкта на наявність вибухових матеріалів №400 від 24.09.2025, 3 предмети зовні схожі на елементи динамічної броні від броньованої техніки 4C20 є металевими пластинами з вибуховою речовиною всередині. Дані пластини являються динамічним захистом танку.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, надані на експертизу, а саме:
- полімерний предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями «Dunarit RGD-5 RDX 117 16» є корпусом без кришки ручної наступальної гранати RGD-5 виробництва Болгарії промислового виготовлення військового призначення, який споряджений пластичною сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену, до складу якої входять нафтова олива та поліізобутилен;
- предмет складної форми з вигнутою пластиною із маркувальними позначеннями «ДВМ» та «6-16» є підривачем ДВМ виробництва Болгарії промислового виготовлення військового призначення;
- полімерна кришка зеленого кольору є кришкою від корпусу ручної наступальної гранати RGD-5 виробництва Болгарії;
- полімерний предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями «Dunarit RGD-5 RDX 117 16» в конструктивному поєднанні з полімерною кришкою зеленого кольору і предметом складної форми з вигнутою пластиною із маркувальними позначеннями «ДВМ» та «6-16-22» - є ручною наступальною гранатою RGD-5 виробництва Болгарії, яка відноситься до бойового припасу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодився з кваліфікацією його дій. Також повідомив, що про вчинене щиро шкодує. 
Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.
З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів); особливості й обставини його вчинення; особу обвинуваченого (раніше судимий, військовослужбовець, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває).
При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.
Обставиною, передбаченою статтею 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив кримінальних правопорушень. 
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності – призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
За вищевикладених обставин, враховуючи дані що характеризують особу обвинуваченого, проаналізувавши його поведінку, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини та обтяжуючої покарання обставини, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції частини статті, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Міністерство оборони України, враховуючи законодавчу можливість звільнення від відбування покарання військовослужбовців, визначило і затвердило наказом від 17.09.2020 № 337 Порядок здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Також ст. 14 КВК України визначено, що військові частини здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців – командирами військових частин (ч. 1 ст. 163 КВК).
Таким чином, в разі встановлення порушення особою, звільненою від відбування покарання, покладених на неї обов`язків такі питання можливо вирішити в порядку виконання вироку. На це вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 21.08.2024 по справі №126/1813/23.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Початок іспитового строку обвинуваченому необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.
Відповідно до протоколу затримання від 07.01.2026, ОСОБА_4 було затримано 07.01.2026.
За змістом ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Оскільки ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, підстав для зарахування йому у строк покарання періоду попереднього ув`язнення даним вироком немає. 
08.01.2026 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області відносно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Тому, оскільки ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та зобов`язано після набрання даною ухвалою законної сили невідкладно поновити його на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , суд вважає доцільним скасувати застосований запобіжний захід, звільнивши обвинуваченого з-під варти з зали суду. 
Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, а саме: 1) №CE-19/102-25/21014-ФХВР від 29.09.2025, сума витрат становить 4011,30 грн; 2) №CE-19/102-25/21179-BTX від 30.09.2025, сума витрат становить 7131,20 грн; 3) №CE-19/102-25/21015-БЛ від 26.09.2025, сума витрат становить 2674,20 грн; 4) №CE-19/102-25/21120-BTX від 03.10.2025, сума витрат становить 7131,20 грн, на загальну суму 20947,90 грн, оскільки їхнє проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину. 
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
В той же час, підпунктом 17 пункту 9 «Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави і розпорядження ним», затвердженого Постановою КМУ №1340 від 25.08.1998, зі змінами, встановлено, що військова зброя та боєприпаси до неї, військова техніка, а також товари військового призначення та подвійного використання передаються Міноборони, МВС, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Державній прикордонній службі або СБУ. Передача здійснюється на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 263 КК України, ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. 
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_4  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим  ОСОБА_4 , на час проходження ним військової служби покласти на командира за місцем проходження військової служби.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду. 
Скасувати  ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти з зали суду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 20947 (двадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн 90 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025 по справі №127/30430/25 на майно, вилучене 24.09.2025 в ході затримання та обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: корпус предмета, зовні схожого на корпус ручної гранати іноземного виробництва (RGD-5), який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України, вибухотехнічна служба» АВ2013356; предмет, схожий на запал до ручної гранати іноземного виробництва, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України, вибухотехнічна служба» AB1163375; зразок (пробу) речовини, зовні схожої на вибухову, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України, вибухотехнічна служба» AB1163384; змиви з поверхні предмета, зовні схожого на корпус гранати, які поміщено до паперового конверта «Національна поліція України, слідче управління».
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025 по справі №127/30431/25 на зразки та майно, вилучені в ході огляду місця події від 24.09.2025, а саме: змив з поверхні елемента динамічної броні, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління»; змив з поверхні елемента динамічної броні, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління»; змив з поверхні елемента динамічної броні, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління»; 65 предметів зовні схожих на набої, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» ICR0181199; предмет зовні схожий на елемент динамічної броні від броньованої техніки 4C20 у кількості 3 шт., які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба» АВ3003687.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
- сейф-пакет Вінницького НДЕКЦ «5688921», вміст якого первинне упакування об?єкта дослідження у вигляді зразку (проби) речовини схожої на вибухову, який відповідно до квитанції №3082 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області – знищити; 
- змив з поверхні елемента динамічної броні, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління»; змив з поверхні елемента динамічної броні, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління»; змив з поверхні елемента динамічної броні, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління», які відповідно до квитанції №3085 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області – знищити; 
- сейф-пакет Експертної служби МВС України №200258646 в якому наявне первинне упакування, який відповідно до квитанції №3086 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області – знищити; 
- три елементи (пластини) динамічного захисту Контакт-1 (4С20), поміщені разом з первинним упакуванням до спеціального пакету Національна поліція України RAW0178581 та передані для поміщення на зберігання начальнику Управління вибухотехнічної служби ГУНП у Вінницькій області – конфіскувати у власність держави в особі Міністерства оборони України та передати для потреб Збройних Сил України;
- 65 патронів, поміщені у сейф-пакет Експертної служби МВС України №200258646, який відповідно до квитанції №3086 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області – конфіскувати у власність держави в особі Міністерства оборони України та передати для потреб Збройних Сил України;
- предмет складної форми з вигнутою пластиною із маркувальними позначеннями «ДВМ» та «6-1622», який є підкривачем ДВМ виробництва Болгарії, упакований до сейф-пакету Експертної служби МВС України 200250656; полімерний предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями «Dunarit RGD-5 RDX 117 16», який є корпусом (без кришки) ручної наступальної гранати RGD-5 виробництва Болгарії, споряджений пластичною сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену, до складу якої входять нафтова олива та поліізобутилен, упакований в сейф-пакет Експертної служби МВС України 200250655, які передані для поміщення на зберігання начальнику Управління вибухотехнічної служби ГУНП у Вінницькій області – конфіскувати у власність держави в особі Міністерства оборони України та передати для потреб Збройних Сил України.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Суддя: