П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року місто Київ 
справа № 361/5948/25
провадження № 22-ц/824/1967/2026 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Хасанової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2025 року, постановлену у складі судді Писанець Н.В., -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скарго на дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В., в який просив визнати протиправними дії державного виконавця Сірош А.О. щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 25.04.2025 відносно стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу у сумі 2380 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 238 грн. та 369 грн.; зобов`язати державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В. негайно повернути незаконно стягнуті грошові кошти у сумі 2987 грн. на рахунок ОСОБА_1 .
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що він не вчиняв та ніколи не керував зазначеним у постанові виконавця транспортним засобом MAN TGM 12.250 днз НОМЕР_1 , а старший лейтенант поліції УПП в м. Києві Гаркуша М.М. не розглядав справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, постанова ОСОБА_1 не вручалась. Вказує, що інформація щодо штрафу по даному адміністративному правопорушенні на момент відкриття виконавчого провадження виконавчою службою була відсутня.
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в рамках справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В. про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, зазначив, що підставою для позову є відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, який не відповідає вимогам чинного законодавства України. Незважаючи на це, державним виконавцем було здійснено примусове стягнення грошових коштів, а заявника безпідставно внесено до Єдиного реєстру боржників, чим грубо порушено його права. З метою захисту прав та інтересів заявника, запобігання подальшим незаконним виконавчим діям (повторне стягнення коштів, накладення арештів на рахунки тощо), а також з метою забезпечення ефективного судового захисту, заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони державному виконавцю Броварського відділу державної виконавчої служби Сірош А.В. вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 від 25.04.2025 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 361/5948/25; зобов`язати державного виконавця повернути стягнуті грошові кошти у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 від 25.04.2025 до остаточного вирішення справи по суті; зобов`язати державного виконавця виключити відомості про заявника з Єдиного реєстру боржників до набрання законної сили рішенням суду у справі № 361/5948/25.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2025 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. 
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
В апеляційній скарзі, вказує, що ЦПК України не містить заборони на забезпечення позову в провадженні за скаргою. Вжиття заходів забезпечення позову може бути на будь - якій стадії розгляду справи. 
Зазначає, що скарга стосується виконавчих дій, які вже виконані, до остаточного рішення суду, - примусово стягнуто кошти на підставі, як вважає апелянт, незаконної постанови. Такі дії державного виконавця призвели до порушення прав апелянта та з нього вже стягнено кошти, що може призвести до фактичної неможливості захисту прав навіть у разі задоволення скарги.
Також вказує, що застосування судом першої інстанції положень ч.10 ст. 150 ЦПК України є помилковим.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
В судове засіданні не з`явивлася державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В., яка була повідомлена шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.91). Причини своєї неявки суду не повідомила.
За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися, відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.
Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( частина 5 статті 268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Установлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В. про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що даний вид провадження (скарга на дії державного виконавця) не передбачає вжиття заходів забезпечення позову.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, зважаючи на наступне.
Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Цивільний процесуальний кодекс передбачає певні заходи, вжиття яких спрямоване на охорону матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення (заходи забезпечення позову).
Безпосередня природа таких заходів полягає у гарантуванні виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та уникнення настання негативних наслідків для особи, яка подала позовну заяву, що можуть виникнути під час судового розгляду судом.
Виходячи із визначення, що міститься у цивільному процесуальному законі заходи забезпечення позову можуть вживатись лише при розгляді справ в порядку позовного провадження.
Скарга на дії виконавця є окремим процесуальним механізмом, а не позовом у розумінні ЦПК, тому заходи забезпечення позову (статті 149 - 153 ЦПК України) до неї не застосовуються.
У ЦПК України немає правової норми, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця, в тому числі шляхом зобов`язання державного виконавця тимчасового повернути на рахунок апелянта, стягнені останнім кошти у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_2.
Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття таких заходів, як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом зупинення реалізації майна, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій належить виключно до компетенції виконавця (правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 752/26606/18)
Якщо дії виконавця незаконні, захист здійснюється шляхом розгляду скарги судом та скасування незаконних постанов, а не через зупинення виконання заходів забезпечення.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в межах розгляду скарги на дії державного виконавця є правильним.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність. Оскільки у ЦПК України немає правової норми, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця, саме по собі посилання суду першої інстанції на положення ч.10 ст. 150 ЦПК України не є підставою для відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 у вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про витребування у ПП «Транс Логістик» (автоколона № 14) відомостей з «Журналу обліку виїзду та заїзду автомобілів у гараж» за 25 серпня 2024 року, шляхового листа ОСОБА_1 за 25 серпня 2024 року, маршрутних листів за 25 серпня 2024 року з метою встановлення державного номерного знаку транспортного засобу, яким ОСОБА_1 керував у зазначений день, колегія суддів вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки оскаржуваною ухвалою скарга по суті не розглядалася, документи, які просить витребувати апелянт, для вирішення заяви про наявність або відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову правового значення не мають. 

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус