Справа № 353/143/26
Провадження № 3/353/39/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року	м.Тлумач	

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, гр. України, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

07.02.2026 року о 21 год. 54 хв. по вул. Вавшківа, 36, в с. Живачів Івано-Франківського району Івано-Франківської області інспектором СРПП Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Рибаком Р.М. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 585763 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме про те, що «07.02.2026 року о 20 год. 58 хв. в с. Живачів по вул. Вавшківа, 36 Олешанської ТГ Івано-Франківського району гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки автомобіля із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810». Відповідно до тесту № 4375 результат становить 0,31 проміле, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР». 
12.03.2026 року ОСОБА_1 подав до суду письмове клопотання, в якому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що 07.02.2026 року він керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Вавшківа, 36, с. Живачів Олешанської ТГ і його зупинив працівник поліції ОСОБА_2 нібито за порушення ПДР. Після зупинки інспектор повідомив про підозру щодо його перебування в стані алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу. Оскільки він був повністю тверезий, то він погодився пройти такий огляд. Однак прилад Alcotest 6810 показав результат 0,31 проміле, з яким він категорично не погодився, оскільки алкогольних напоїв не вживав. До цього ж прилад має допустиму межу похибки вимірювання. У матеріалах справи міститься рапорт інспектора поліції, в якому зазначено про технічні несправності логістичного пристрою, що призвело до помилки у фіксації часу нібито вчинення правопорушення. Вказані обставини ставлять під сумнів достовірність зафіксованих даних. У протоколі зазначено про порушення п. 2.9а ПДР, тобто керування в стані алкогольного сп`яніння. Водночас він не погодився з результатом огляду та відмовився пройти огляд у медичному закладі. Такі дії слід було кваліфікувати за п. 2.5. ПДР. Суд відповідно до положень КУпАП не має повноважень змінювати фабулу правопорушення або перекваліфіковувати дії особи. Також було порушено процедуру огляду, а саме йому не було вручено другий примірник акту огляду. Отже огляд проведений з порушенням встановленої процедури, у відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП, вважається недійсним. Також йому не було належним чином роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП та ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, в т.ч. право на адвоката. Копію протоколу йому не було вручено. Матеріали справи містять чисельні процесуальні порушення, а надані докази не відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності. Об`єктивні дані, які беззаперечно підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
З врахуванням положень ст. 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вирішив розглянути справу без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмове клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного. 
Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом. Інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, зазначених вимог закону не виконав.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, обов?язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є саме керування транспортним засобом в стані сп?яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп?яніння.
Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 6 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Уразі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 10 розділу ІІ вищевказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Відповідно до п.п. 4-7 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Так до протоколу про адміністративне правопорушення додано роздруківку з приладу «Drager Alcotest 6810», з якої вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відбувався на місці зупинки транспортного засобу по вул. Вавшківа, в с. Живачів Івано-Франківського району Івано-Франківської області 07.02.2026 року о 20 год. 07 хв., за результатами якого в організмі ОСОБА_1 виявлено 0,31 проміле алкоголю. У доданому до матеріалів справи акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, а отже не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів. Також факт незгоди ОСОБА_1 з результатами вищевказаного огляду підтверджується відеозаписами, які містяться на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення оптичному носії.
Крім того з вказаної роздруківки з приладу «Drager Alcotest 6810» вбачається, що огляд на на стан сп`яніння ОСОБА_1 відбувався на місці зупинки транспортного засобу о 20 год. 07 хв. 07.02.2026 року. Тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 20 год. 58 хв. 07.02.2026 року. 
Суд не приймає до уваги рапорт працівника поліції від 08.02.2026 року, який доданий до матеріалів справи, з посиланням на те, що при оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою логістичного приладув останнього виникла технічна несправність в результаті чого допущена механічна помилка у часі вчинення адміністративного правопорушення, оскільки вказаний рапорт не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а).
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Проте протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
В свою чергу з долученого до матеріалів справи направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що особу було доставлено на огляд у заклад охорони здоров`я, про що свідчить підпис посадової особи, а саме старшого інспектора СРПП Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Дужика Я.О. 
Проте з відеозапису, наданого працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_1 одразу не погоджувався з результатами огляду проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» та відмовився їхати на огляд до закладу охорони здоров`я. При цьому працівниками поліції не було його доставлено до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.
В той же час, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що є порушенням п. 2.5 Правила дорожнього руху.
Разом з тим працівники поліції вказані обставини невірно кваліфікували як порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 585763.
ОСОБА_1 у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки, міг реалізувати право на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, разом з тим відмовився від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.
Таким чином, за відсутності беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 був згідний з результатами такого огляду, вважаю, що в даному випадку не дотримано приписів вимог вищевказаної Інструкції та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим він не може вважатися таким, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.
До матеріалів справи працівниками поліції додано диск з відеофайлами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. В ході розмови працівник поліції не назвав ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , а запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». При цьому поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його прав та обовязків, в т.ч. і право на правову допомогу. За результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора у ОСОБА_1 було виявлено 0,31 проміле алкоголю. ОСОБА_1 не погодився з результатами такого огляду та відмовлявся їхати до медичного закладу для проходження огляду. Однак поліцейським відносно нього було складно протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом порушення п. 2.9а ПДР, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за необхідне вказати, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, з якими він не погодився, свідчать про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Разом з тим суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вказані обставини спростовуються його підписом у графі «копію протоколу отримав».
Обов`язок доведення правомірності складання протоколу лежить на працівнику поліції, в тому числі і шляхом надання суду всіх матеріалів по справі на підтвердження вчинення особою правопорушення.
Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.
Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Таким чином, вважаю, що матеріалами справи не доведено факту порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, тобто обвинувачення, яке було пред`явлено особі, а саме обвинувачення в керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на місці, разом з тим містяться ознаки порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, обвинувачення у вчиненні якого Корнуті не пред`явлено.
З огляду на вищенаведене та беручи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про наявність підстав, які виключають у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення п. 2.9 а) ПДР.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення. 
Таким чином вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення виявлено цілу низку суттєвих процесуальних порушень, що в свою чергу унеможливлюєдоведення поза всяким розумним сумнівом факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.
На підставі наведеного, відповідно до ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 40-1, 130, 251, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП, суддя,- 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. віднести на рахунок держави. 
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня винесення постанови через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. 

Суддя	У. Ю. ЛУКОВКІНА