Справа №295/16962/25
Категорія 17
2-о/295/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Чішман Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Козуба Олександра Миколайовича про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, -

ВСТАНОВИВ:
Представник заявника звернулася до суду із заявою, в якій просить:
- встановити факт неправильності запису в акті цивільного стану - актовому записі про народження № 3, складеного 08.02.1959 Шамраївською сільською радою Решетилівського району Полтавської області щодо прізвища особи, яке зазначено як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 »;
- зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження № 3, складеного 08.02.1959 Шамраївською сільською радою Решетилівського району Полтавської області, виправивши прізвище особи, яка народилася з « ОСОБА_2 » на вірне « ОСОБА_3 ».
В обґрунтування вимог зазначив, що 08.10.2025 ОСОБА_4 звернулася до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням 45-річного віку та отримала відмову, оформлену рішенням 20.10.2025р. № 18012300026187 у зв`язку з розбіжністю в написанні прізвища матері заявниці в різних документах, а саме – «   ОСОБА_5 » та «   ОСОБА_6 ».
ОСОБА_7 померла у м. Воркута російської федерації. У заявниці відсутній оригінал свідоцтва про смерть матері, а у її матері відсутнє майно на території України, що унеможливлює ініціювання заявницею питання відкриття спадкової справи за померлою ОСОБА_7 .
У заявниці відсутнє право на звернення до органів ДРАЦС із заявою про внесення змін актового запису, а неправильність в актовому записі цивільного стану може бути встановлено рішенням суду. 
Таким чином у заявниці виникла необхідність в судовому порядку встановити факт неправильності запису в актах громадянського стану щодо народження матері заявниці, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до такого актового запису.

Ухвалою суду від 15.12.2025 заяву залишено без руху (а.с. 18).
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.12.2025 у справі відкрито провадження (24).
23.01.2026 представник Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області подала до суду заяву, в якій зазначила, що 08.10.2025 громадянка російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до УДМС у Житомирській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням 45-річного віку.
В ході проведеної перевірки матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_9 встановлено, що дозвіл на імміграцію зазначеній особі надано 29.09.2004 на підставі пункту третього частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки її мати, ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Шамраївка Решетилівського району Полтавської області.
До матеріалів справи на підтвердження підстави надання дозволу на імміграцію долучено крім інших, визначених законодавством документів, копію свідоцтва про народження матері ОСОБА_11 № НОМЕР_1 від 08.02.1959, де зазначено прізвище, ім`я, по батькові її матері – ОСОБА_8 , а/з №20 від 08.02.1959. У свідоцтві про укладення шлюбу російською мовою зазначені персональні дані матері заявниці – « ОСОБА_8 ». Проте у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження наявна інформація щодо актового запису про народження №3, складеного 08.02.1959 Шамраївською сільською радою Решетилівського району Полтавської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 , прізвище батька та матері дитини – ОСОБА_2 . 
З огляду на виявлені розбіжності 20.10.2025 УДМС прийнято рішення №18012300026187 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.
Зважаючи на викладені обставини, УДМС у Житомирській області при прийнятті рішення у справі за наслідками розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, покладається на розсуд суду.

Ухвалою суду від 28.01.2026 витребувано у відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витяг з реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження №3, складеного 08.02.1959 Шамраївською сільською радою Решетилівського району Полтавської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 та копії документів, які стали підставою для внесення відповідних відомостей до актового запису.

19.02.2026 представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, зазначила, що відділ не здійснює дій по державній реєстрації актів цивільного стану, а отже, не має зацікавленості, так як рішення суду ніяким чином не вплине на його права і обов`язки щодо організації роботи у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.
19.03.2026 представник заявника, адвокат Козуб О.М. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, задовольнити заяву.

Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.10.2025 заявниця звернулася до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням 45-річного віку.
Відповідно до пункту 36 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 (далі - Порядок оформлення), з урахуванням вимог пункту 42 цього Порядку, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів в УДМС було здійснено заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів. 
Абзацом 5 пункту 37 Порядку оформлення передбачено перевірку законності надання дозволу на імміграцію шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.
В ході проведеної перевірки матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_9 встановлено, що дозвіл на імміграцію зазначеній особі надано 29.09.2004 на підставі пункту третього частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки її мати, ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Шамраївка Решетилівського району Полтавської області.
До матеріалів справи на підтвердження підстави надання дозволу на імміграцію долучено крім інших, визначених законодавством документів, копію свідоцтва про народження матері ОСОБА_11 № НОМЕР_1 від 08.02.1959, де зазначено прізвище, ім`я, по батькові її матері – ОСОБА_8 , а/з №20 від 08.02.1959 (а.с.11). 
У свідоцтві про укладення шлюбу російською мовою зазначені персональні дані матері заявниці – « ОСОБА_8 ». 
Проте, у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження наявна інформація щодо актового запису про народження №3, складеного 08.02.1959 Шамраївською сільською радою Решетилівського району Полтавської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 , прізвище батька та матері дитини – ОСОБА_2 .
З огляду на виявлені розбіжності 20.10.2025 УДМС прийнято рішення №18012300026187 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці російської федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2018 р. № 321, а саме, що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію (а.с. 7).
На виконання вимог ухвали суду від 28.01.2026 Сумським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України направлено до суду копію запису акта про народження № 3 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого вбачається, що у графі «прізвище» зазначено « ОСОБА_2 » в той час, як в графі «прізвище» відомостей про батьків (як батька, так і матері) зазначено «   ОСОБА_14 та   ОСОБА_15 ».
Разом з тим, відділом ДРАЦС повідомлено, що документи, які є підставою для державної реєстрації народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знищені в установленому законодавством порядку відповідно до норм чинного законодавства.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
У постанові від 13.10.2022 у справі № 755/1938/22 Верховний Суд зазначив, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів заяви та достатність доказів для встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану - актовому записі про народження № 3, складеного 08.02.1959 Виконавчим комітетом Шамраївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області щодо прізвища особи, яке зазначено як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 »; зобов`язання ВДРАЦС у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження № 3, складеного 08.02.1959 виконавчим комітетом Шамраївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, виправивши прізвище особи, яка народилася з « ОСОБА_2 » на вірне « ОСОБА_3 ».
На підставі чого, суд вважає за можливе задовольнити у повному обсязі подану заяву. 
Керуючись ст.ст. 4, 13, 78, 80-81, 293, 315, 318, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:  
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Козуба Олександра Миколайовича про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області - задовольнити.
Встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження № 3, складеного 08.02.1959 Виконавчого комітету Шамраївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області щодо прізвища особи, яке зазначено як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ».
Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження № 3, складеного 08.02.1959 Виконавчим комітетом Шамраївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, виправивши прізвище особи, яка народилася, з « ОСОБА_2 » на вірне « ОСОБА_3 ».
Повний текст рішення виготовлено 19.03.2026.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ: 04014006, адреса: м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 1а
Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, код ЄДРПОУ: 37808497, адреса: м. Житомир, вул. Чуднівська, 105

Суддя       Л.М. Чішман