Справа № 420/43226/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП: 44069166) до Товариства з обмеженою відповідальністю “ФОР-ИКС” (вул. Велика Арнаутська, буд. 76, м. Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 41685542) про стягнення податкового боргу,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю “ФОР-ИКС” в якому позивач просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОР-ІКС», код ЄДРПОУ 41685542, а саме з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих підприємство суму заборгованості у розмірі 1 344 621, 10 грн., а саме: з ПДВ з ввезених товарів - 1088 093 грн. 12 коп. на бюджетний рахунок UA438999980313010031005015744, банк отримувача Казначейство України (ЕБР), МФО 899998, код 37567646, отримувач коштів ГУК в Од. обл./ м. Одеса/14070100; з мита на товари, що вивозяться на територію України суб`єктами господарювання 256 527 грн. 98 коп. на бюджетний рахунок UA968999980313010060005015744, банк отримувача Казначейство України (ЕБР), МФО 899998, код 37567646, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Одеса/15010100.
В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що станом на 12.11.2025 року, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ТОВ «ФОР-ИКС» складає 1 344 621,1 грн., яка не сплачена відповідачем, що і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) відповідно до положень ст. 262 КАС України.
Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 05.01.2026 було надіслано на адресу місцезнаходження відповідача, однак зазначене поштове відправлення було повернуто до суду з довідкою поштового відділення від 28.01.2026 про причину повернення – «за закінченням терміну зберігання». 
У строк, визначений положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, відзиву або клопотання про продовження строку для його подання до суду від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОР-ИКС» зареєстроване Юридичним департаментом Одеської міської ради від 26.10.2017 року за №15561020000064143 та перебуває на обліку Головного управління ДПС в Одеській області.
Відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ТОВ «ФОР-ИКС» складає 1 344 621,1 грн, а саме: заборгованість по ПДВ з ввезених товарів (б/к - 14070100) на загальну суму 1088 093,12 грн. Мито на товари, що вивозяться на територію України суб`єктами господарювання (б/к - 15010100) на загальну суму 256 527,98 грн. 
Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, на підставі до наказу Одеської митниці Держмитслужби від 05.08.2020 року №270 проведена документальна невиїзна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів ТОВ «ФОР-ИКС» (код 41685542) за митними деклараціями від 25.10.2018 NUA100010/2018/153822; від 25.10.2018 №UA100010/2018/153825. 
За результатами перевірки складено акт від 26.08.2020 №29/7.10-19-10/41685542 та прийняті податкові повідомлення-рішення з податку на додану вартість на суму грошового зобов`язання - 911221,32 грн., та ввізного мита на суму грошового зобов`язання 214828,82 грн. 
У добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
У відповідності до статті 276 Митного кодексу України платником мита є зокрема особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.
Датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території країни є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України (стаття 278 Митного кодексу України).
Згідно пункту 4 частини першої статті 289 Митного кодексу України обов`язок із стати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові зобов`язання.
Приписами частини другої статті 293 Митного кодексу України регламентовано, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
У разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються у порядку та строки, визначені Податковим кодексом України (стаття 303 Митного кодексу України).
Згідно із п. п. 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно п. 15.1. ст. 15 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі ПК України) визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 87.9. ст. 89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, орган державної Податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 16267-50 від 16.04.2019 року, яку було направлено платнику податків на адресу відповідача рекомендованим листом.
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів оскарження або відкликання даної податкової вимоги.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 та пп. 95.3 ст. 95 ПУ України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бендерський проти України” від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи те, що судом не встановлено обставин які б звільняли Відповідача від сплати податкового боргу, а також відсутність доказів повної сплати суми боргу на час розгляду справи, на підставі положень ст. 67 Конституції України суд дійшов висновку, що адміністративний позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
У зв`язку з викладеним відсутні підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 229, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП: 44069166) до Товариства з обмеженою відповідальністю “ФОР-ИКС” (вул. Велика Арнаутська, буд. 76, м. Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 41685542) про стягнення податкового боргу - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОР-ІКС», код ЄДРПОУ 41685542, а саме з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих підприємство суму заборгованості у розмірі 1 344 621, 10 грн., а саме: з ПДВ з ввезених товарів - 1088 093 грн. 12 коп. на бюджетний рахунок UA438999980313010031005015744, банк отримувача Казначейство України (ЕБР), МФО 899998, код 37567646, отримувач коштів ГУК в Од. обл./ м. Одеса/14070100; з мита на товари, що вивозяться на територію України суб`єктами господарювання 256 527 грн. 98 коп. на бюджетний рахунок UA968999980313010060005015744, банк отримувача Казначейство України (ЕБР), МФО 899998, код 37567646, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Одеса/15010100.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка