03.03.26
22-ц/812/264/26
Провадження №22-ц/812/264/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Миколаїв
Справа № 487/7501/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шаманської Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В., 
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М., 
переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу 
за позовом 
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 , поданою його представником ОСОБА_3 , 
на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Соловйовим О.В., 26 листопада 2025 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 26 листопада 2025 року,

у с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову зазначав, що 07 березня 2024 року о 09:00 год. в смт. Сарата по вул. К. Вернера на перехресті вул. Соборна, відповідач керуючи автомобілем Мітцубісі Галанд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримуючись безпечної дистанції, інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем ВМВ - 3180, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу, який рухався попереду нього, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічні ушкодження. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 22 квітня 2024 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових згідно звіту про оцінку автомобіля № 099/03-24 від 21 березня 2024 року становить 67739 грн 78 коп.
Відповідальність відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було застраховано у страховій компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 160000 грн - включно, та передбачена франшиза 2600 грн. 
Відповідно до страхового акту № 39249 позивач отримав страхову виплату у сумі 28 496 грн15 коп. 
Оскільки виплачене страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої йому шкоди, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 39 243 грн 63 коп. та витрати на проведення оцінки вартості матеріальної шкоди у сумі 4000 грн. Також, оскільки договором страхування відповідача передбачено франшизу у розмірі 2600 грн, яка не була сплачена, то сума франшизи підлягає включенню до суми стягнення.
Крім того відповідачем позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, емоційному дискомфорті, пов`язаного з порушенням звичного життєвого укладу сім`ї позивача, оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди постраждала його цивільна дружина ОСОБА_4 . Були порушені актуальні життєві плани, погіршення можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Обставини того дня є вкрай психотравмуючими для позивача та до теперішнього часу викликають сильні хвилювання та переживання, адже він хвилюється за подальший стан здоров`я ОСОБА_4 та можливі наслідки. Негативні переживання та тілесні реакції при спогадах, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, неврозність, дративливість почали постійно проявлятись у позивача. У зв`язку з вищезазначеним позивач зазнав моральних страждань, які він оцінив в 50000 грн.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 45 843 грн 63 коп матеріальних збитків, які складаються з 39 243 грн 63 коп. – шкоди, заподіяної майну, 4 000 грн – оплата оцінки матеріального збитку та 2 600 грн франшизи. Крім того просив стягнути 50 000 грн моральної шкоди.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 38 147 грн 86 коп., 2 600 грн франшизи, витрати за проведення оцінки матеріального збитку транспортного засобу у розмірі 16 722 грн 40 коп, та моральну шкоду у розмірі 5000 грн, а всього у розмірі 62 470 грн 26 коп. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5000 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що при подачі позову ОСОБА_1 не сплатив судовий збір. Суд першої інстанції не звернув увагу, що в даній категорії справ позивач не звільнений від сплати судового збору, не залишив позовну заяву без руху, не надав час для усунення недоліків та не залишив позов без розгляду як того вимагає ЦПК України. За такого, ОСОБА_3 зазначав, що є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Крім того, зазначав, що висновок експерта Одеського НДЕКЦ містить в собі об`єктивні сумніви, адже деякі дані зазначені в ньому не могли бути встановлені без огляду ТЗ позивача. Суд хоча і зазначив про це зауваження в рішенні суду, проте не надав належної оцінки. Вбачається, що експерт Одеського НДЕКЦ застосував в своєму висновку дані із звіту № 099/03-24 від 21 березня 2024 року, а тому в деяких частинах експертиза Одеського НДЕКЦ мала би бути визнана недопустимим та неналежним доказом.
Щодо моральної шкоди посилався на безпідставність її стягнення, оскільки позовна вимога про стягнення компенсації за завдану моральну шкоду ґрунтується виключно на тому, що шкоду спричинено учасниці ДТП ОСОБА_4 , а не позивачу. Позивач лише вказує, що в нього виникає хвилювання за сторонню для нього особу. Позивач не довів глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації. Тому суд мав би відмовити у задоволенні такої вимоги повністю.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення представника позивача – ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 07 березня 2024 року о 09:00 годині в смт. Сарата по вул. К. Вернера на перехресті вул. Соборна, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Мітцубісі Галанд, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не дотримуючись безпечної дистанції, інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем ВМВ 3180, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду нього, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху.
Постановою Саратського районного суду Одеської області від 22 квітня 2024 року у справі № 513/406/24 відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Постанова набрала законної сили 03 травня 2024 року (т. 1 а.с.63-64.).
Власником пошкодженого транспортного засобу ВМВ 318D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 15 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 15).
На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом автомобілем Мітцубісі Галанд була застрахована у страховій компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.218207442 від 02 грудня 2023 року. Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 160000 грн - включно, франшиза передбачена 2600 грн. (т. 1 а.с. 16).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно зі статтею 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1961-IV).
У статті 9 Закону №1961-IV передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).
Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 для нових складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років-для легкових КТЗ виробництва країн СНД, та 7 років-для інших легкових КТЗ.
У пункті 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту(пункт 12.1. статті 12 Закону №1961-IV).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону №1961-IV).
Відповідно до страхового акту ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 39249/1, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 67 739 грн., коефіцієнт зносу транспортного засобу становить - 0,7, вартість ремонту з урахуванням зносу – 35 349 грн. 38 коп., податок на додану вартість 4 253 грн. 23 коп., розмір збитку становить 31 096 грн. 15 коп., франшиза 2 600 грн. Отже з урахуванням всіх показників страхове відшкодування становить 28 496 грн. 15 коп. 
Позивач отримав страхову виплату у сумі 28 496 грн 15 коп.(т. 1 а.с. 48-49).
Звертаючись до суду з позовом до винної особи, позивач посилався на те, що виплачене страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої йому шкоди, а тому вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 39 243 грн 63 коп. та витрати на проведення оцінки вартості матеріальної шкоди у сумі 4000 грн. Також, оскільки договором страхування відповідача передбачено франшизу у розмірі 2600 грн, яка не була сплачена, то сума франшизи підлягає включенню до суми стягнення.
Отже, позивач вважав для страхова виплата не в повному обсязі покриває завдану йому шкоду, пов`язану з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
При цьому доказів, які б свідчили про дійсну вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, матеріали справи не містять, хоча як пояснив представник позивача у судовому засіданні такий ремонт було проведено. 
Під час розгляду справи у суді першої інстанцій було призначено транспортну товарознавчу експертизу колісного транспортного засобу BMW 318D, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 444-34-25 від 01 жовтня 2025 року, відповідно до якого: вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу BMW 318D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 07 березня 2024 року, становить 66 644 грн 01 коп; розмір матеріальних збитків нанесених власнику колісного транспортного засобу становить 33 787 грн 41 коп. (т. 2 а.с.2-20). 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), вказано, що:
69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Враховуючи зазначене, слід дійти висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.
Фактично, позивач просить стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових деталей, які підлягають заміні.
У постанові Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17 з урахуванням викладених норм зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.
На підтвердження суми відновлювального ремонту позивач не надав ані акту виконаних робіт, ані відповідних документів станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. 
Отже встановити, які деталі фактично були замінені на нові неможливо.
Висновок експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 444-34-25 від 01 жовтня 2025 року складався без фактичного огляду транспортного засобу за матеріалами цивільної справи. До того ж, експерт Одеського НДЕКЦ застосував в своєму висновку дані із звіту № 099/03-24 від 21 березня 2024 року, складеного ТОВ «Клевер Експерт».
Таким чином, позивач належним чином не довів правильності розрахованої ним суми, заявленої до стягнення.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу матеріальні збитки понесені у зв`язку з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. 
Враховуючи встановлені у справі обставини, зокрема те, що сам факт ДТП є об`єктивним підтвердженням спричинення позивачу моральної шкоди, а також беручи до уваги вимушені зміни у його житті, пов`язані з пошкодженням транспортного засобу та іншими незручностями, які негативно вплинули на повсякденне життя і психологічний стан, час протягом якого позивач був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, вірно визначився з розміром відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. Такий розмір є співмірним характеру та обсягу зазнаних страждань, компенсує моральну шкоду, заподіяну позивачу, не має ознак надмірності та не призводить до безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача.
За такого доводи представника відповідача щодо недоведеності завдання позивачу моральної шкоди є такими, що не заслуговують на увагу.
Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати за проведення оцінки матеріального збитку транспортного засобу у розмірі 16 722 грн 40 коп, з яких 4000 грн. витрати за проведену оцінку матеріального збитку, а 12722 грн. 40 коп. – витрати за проведені судової транспортно-товарознавчої експертизи, суд першої інстанції не звернув належної уваги на той факт, що відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для розміру збитків страховиком, МТСБ та потерпілим можуть залучатися експерти. З огляду на викладене й витрати понесені на проведення оцінки матеріального збитку повинна нести страхова компанія.
Стосовно витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи слід зазначити, що відповідно до ст. 133 ЦПК України, ці витрати віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, повинні бути розподілені пропорційно задоволеним вимогам.
Оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував зазначених обставин, та не звернув належної уваги на те, що позивачем фактично на підтвердження суми відновлювального ремонту не надано ані акту виконаних робіт, ані відповідних документів станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, які б підтверджували заміну зношених деталей на нові, рішення суду відповідно до п.п.1,2,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК УКраїни підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 2600 грн. франшизи та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи та понесені сторонами під час розгляду справи, підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам ( позовні вимоги задоволені на 8, 27%) .
Оскільки позивачем при зверненні до суду судовий збір не був помилково сплачений, то ці витрати підлягають стягненню на користь держави з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 250 грн. 42 коп , з позивача ОСОБА_1 у розмірі 2777 грн. 58 коп.
Також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1052 грн. 14 коп. витрат за проведення експертизи.
Крім того, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 4666 грн. 34 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та 4586 грн. 50 коп. витрат на правничу допомогу.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з несплатою позивачем судового збору при подачі позову, то ці недоліки усунуті судом під час вирішення спору, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , 2600 грн франшизи та 5000 грн у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 250 грн 42 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 2777 грн 58 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4666 грн. 34 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та 4586 грн. 50 коп. витрат на правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1052 гривень 14 копійок витрат за проведення експертизи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 03 березня 2026 року.