ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4025/26 Справа № 204/9757/25 	  	Головуючий у першій інстанції:  Черкез Д. Л. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Городничої В.С.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1», представника Лазебної Інги Віталіївни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра у складі судді Черкез Д.Л. від 25 грудня 2025 року по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені та інфляційних нарахувань,– 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСББ «Каверіна-1» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вінздійснює свої повноваження відповідно до статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна 1» та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Рішенням загальних зборів позивача статут був затверджений 13 листопада 2016 року протоколом загальних зборів №6. Рішення загальних зборів позивача, якими впроваджувався та змінювався тариф (внески) на утримання будинку: протокол загальних зборів позивача від 28.07.2009 року щодо впровадження тарифу; протокол загальних зборів позивача від 08.04.2011 року щодо зміни тарифу; виписка з протоколу №6 загальних зборів позивача від 13.11.2016 року щодо зміни тарифу, створення ремонтного фонду та внесків до нього; протокол 30/08/2024 загальних зборів позивача від 30.08.2024 року щодо зміни тарифу. Відповідачі з моменту фактичного заснування ОСББ «Каверіна 1» ігнорують свої зобов`язання щодо сплати внесків, внаслідок чого накопичилась значна заборгованість. Право власності відповідачів підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.04.1997 року, видане Державним житлово-комунальним підприємством «Південне». Для досудового врегулювання відповідачам була направлена лист-вимога від 01.04.2025 року, однак будь-яких дій щодо врегулювання заборгованості не відбулося. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території - 35430,01 грн., на вказану суму боргу за період з грудня 2008 року по жовтень 2025 року пеню – 59782,51 грн, індекс інфляції – 35925,12 грн; заборгованість по внескам в ремонтний фонд – 7339,50 грн, на вказану суму боргу за період з грудня 2022 року по жовтень 2025 року пеню – 3214,31 грн, індекс інфляції – 1389,12 грн, а також судовий збір - 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн та поштові витрати у розмірі 215,00 грн. 
Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 25 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Каверіна-1» заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 27474,51 грн, з яких заборгованість за утримання будинку та прибудинкової територій – 24538,71 грн, заборгованість по внескам до ремонтного фонду - 2935,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Каверіна-1» судовий збір у розмірі по 807,47 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 320,00 грн, з кожного. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСББ «Каверіна-1», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні пені та інфляційних нарахувань, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Каверіна-1» пені за прострочення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій за період з 02.04.2017 по 31.10.2025 у розмірі 26930,86 грн, нарахувань у зв`язку з інфляцією за період з 02.04.2017 по 31.10.2025 у розмірі 12709,75 грн, а також пеню від суми заборгованості за прострочення заборгованості по внескам до ремонтного фонду за період з 01.09.2024 по 31.10.2025 у розмірі 479,12 грн, встановлений індекс інфляції за період з 01.09.2024 по 31.10.2025 у розмірі 180,16 грн. 
Відповідачі також звернулись з апеляційною скаргою на зазначене вище рішення, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 69,9 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1999 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» (а.с. 7 т.1). 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02 жовтня 2007 року, ЄДРПОУ – 35446968, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 37) та копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1», серія А01 №043391, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 1 224 102 000 039292, посвідченого державним реєстратором Купіна А.О. (а.с. 39 т.1). 
Загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» Протоколом №6 від 13 листопада 2016 зі змінами та доповненнями, внесеними за рішенням Загальних зборів від 13 листопада 2016 року, затверджено Статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» (нова редакція) (а.с. 9). 
Відповідно до п. 2 розділу V Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1», співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно, до 20 числа наступного за розрахунковим (якщо інше не встановлено рішенням загальних зборів), і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, а в разі прострочення таких платежів сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повного погашення заборгованості, але не більше 100% від суми заборгованості. 
Протоколом загальних зборів членів співвласників будинку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» №2 від 08 квітня 2011 року було затверджено тариф для ОСББ «Каверіна-1» з 01 лютого 2011 року у розмірі 1,27 грн. (без ПДВ) за кв.м. (а.с.16, 49-50 т.1).
Як вбачається з виписки з протоколу №6 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» від 13 листопада 2016 року, сума внеску на утримання будинку та прилеглої території затвердженої загальними зборами у 2016 року становить 2,80 грн. (а.с.17-18 т.1).
Протоколом №30/08/2024 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» від 30 серпня 2024 року було затверджено кошторис об`єднання з 01 вересня 2024 року: для забезпечення управління будинку та прибудинкової території ОСББ «Каверіна-1» - 7,16 грн/кв. м. загальної площі приміщення на місяць; для забезпечення ремонтного фондів – 3,00 грн/кв.м., заг. площі приміщення на місяць, усього 10,16 грн/кв.м. загальної площі приміщення на місяць (а.с. 19-23 т.1).
За адресою по АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 (з 28.07.1983 року по час надання відповіді), ОСОБА_1 (з 28.05.1978 року по 16.05.2003 рік), ОСОБА_2 (з 12.12.1994 року), що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 №17880805 від 16 вересня 2025 року (а.с. 60 т.1) та листами Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 10 жовтня 2025 року №2479, №2480 (а.с. 69-70 т.1). 
Згідно розрахунку боргу за утримання будинку та прибудинкової території та неустойки за період з грудня 2008 року по жовтень 2025 року включно відповідачам, як власники квартири АДРЕСА_1 , позивачем нарахована заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у загальному розмірі 131137,64 грн, з яких основний борг - 35430,01 грн, пеня – 59782,51 грн, індекс інфляції – 35925,12 грн (а.с. 129-131 т.1). 
Відповідно до розрахунку боргу внесків в ремонтний фонд та неустойки за період з грудня 2022 року по жовтень 2025 року включно відповідачам, як власники квартири АДРЕСА_1 , позивачем нарахована заборгованість зі сплати внесків в ремонтний фонд у розмірі 11942,93 грн, з яких основний борг – 7339,50 грн, пеня – 3214,31 грн, індекс інфляції – 1389,12 грн (а.с.132 т.1). 
Згідно зі статтями 319, 321 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (який був чинним по 01.05.2019), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVпередбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (який набрав чинності 10.12.2017), до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку (пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII). 
Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону №2189-VIII). 
Частиною першою статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII встановлено, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. 
Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (абзац 4 ч. 1 ст. 15 Закону від 09.11.2017 року №2189-VIII). 
За змістом пунктів 1, 2 частини другої статті 8 вказаного вище Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. 
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України №2189-VIII). 
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Частина 1 статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 №417-VIII визначає, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). 
Згідно із частиною 1 статті 10 Закону №417-VIII, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Частина перша, друга, одинадцята статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 №2866-111 встановлює, зокрема, що об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Для створення об`єднання скликаються установчі збори. Установчі збори приймають рішення про створення об`єднання, визначення особи, уповноваженої на підписання та подання документів для проведення державної реєстрації об`єднання як юридичної особи, а також затверджують його статут.
Положеннями ч. 9 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Частиною 20 вказаної вище статті визначено, що до компетенції правління відноситься, серед іншого, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням. 
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. 
Таким чином, відповідачі, як співвласники квартири АДРЕСА_1 , зобов`язані сплачувати внески і платежі на утримання будинку. 
Враховуючи викладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги доведеність факту неналежного виконання відповідачами обов`язку зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за адресою по АДРЕСА_2  та наявність заборгованості, - колегія дійшла висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо її стягнення солідарно з  ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (за період з 12 грудня 2012 року - з часу набуття повноліття). 
Підстави для покладення обов`язку зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території на відповідачку ОСОБА_2 за період з грудня 2008 року по 12 грудня 2012 року, яка сформувалась до набуття нею повноліття, - відсутні, адже солідарну відповідальність за зобов`язаннями зі сплати житлових послуг несуть лише повнолітні особи. 
Разом з цим, представником відповідачів до ухвалення оскаржуваного рішення місцевого суду було подано 17 листопада 2025 року заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 161-163 т.1). 
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. 
Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. 
Відтак, оскільки у даних правовідносинах встановлено обов`язок відповідачів сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послугщомісячно на кінець розрахункового періоду, тобто зі спливом кожного календарного місяця, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. 
Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Встановлено, що даний позов пред`явлений до суду 12 вересня 2025 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 2). 
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року. 
Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 до 30 червня 2023 року. 
Отже, беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023. 
Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. 
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону №3450-IX від 08.11.2023) встановлено, що уперіод дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Також слід враховувати, що згідно з Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX, з Цивільного Кодексу України було виключено Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Закон набув чинності 04.09.2025 року.
Отже, строк визначений статтею 257 ЦК України, продовжувався на строк дії воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року і до 03.09.2025 року.
Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 02 квітня 2017 року. 
Строк позовної давності за вимогами, що виникли з 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні. 
Отже, строки позовної давності відносно заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 24538,71 грн та нарахувань у зв`язку з інфляцією за період з 02 квітня 2017 року по жовтень 2025 року включно (згідно змісту позовних вимог) – позивачем не пропущені.
Згідно Протоколу №30/08/2024 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» від 30 серпня 2024 року було затверджено кошторис об`єднання з 01 вересня 2024 року: для забезпечення управління будинку та прибудинкової території ОСББ «Каверіна-1» – 7,16 грн/кв. м. загальної площі приміщення на місяць; для забезпечення ремонтного фонду – 3,00 грн/кв.м., заг. площі приміщення на місяць, усього – 10,16 грн./кв.м. загальної площі приміщення на місяць (а.с. 19-23 т.1).
Таким чином, враховуючи загальну площу квартири відповідачів – 69,90 кв.м., розмір щомісячного платежу для забезпечення ремонтного фонду становить 209,70 грн. (69,90 х 3,00 = 209,70).
При цьому, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі докази на підтвердження того, що з грудня 2022 року по 30 серпня 2024 року був затверджений тариф за ремонтний фонд, а також докази на підтвердження розміру такого тарифу, що позбавляє суд можливості достовірно встановити розмір заборгованості відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості для забезпечення ремонтного фонду за вказаний період слід відмовити за недоведеністю. 
Враховуючи викладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачами, як співвласниками квартири по АДРЕСА_2 , обов`язку зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внесків в ремонтний фонд та наявність підстав для стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Каверіна-1» заборгованості за утримання будинку та прибудинкової територій за період з 02 квітня 2017 року по жовтень 2025 року включно в розмірі 24538,71 грн та заборгованості по внескам до ремонтного фонду за період з вересня 2024 року по жовтень 2025 року включно в розмірі 2935,80 грн. 
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу. 
Як зазначалось вище, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06.03.2022 і застосовується з 24.02.2022.
Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: 
«1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);
припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);
стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);
нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.». 
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі, стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій. 
Місто Дніпро Дніпропетровської областіне входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309 (втратив чинність 20.03.2025), та Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376. 
Таким чином, нарахування у зв`язку з інфляцією, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню солідарно з відповідачів, з урахуванням дотримання строків позовної давності, за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року та з 30 грудня 2023 року по жовтень 2025 року (у межах заявлених позовних вимог) включно на заборгованість з утримання будинку та прибудинкової територій у розмірі 7694,74 грн та за період з вересня 2024 року по жовтень 2025 року на заборгованість по внескам до ремонтного фонду у розмірі 180,16 грн, а всього 7874,90 грн. Розрахунок інфляційних нарахувань наведений судом нижче. 
Підстави для стягнення на користь позивача інфляційних у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно відсутні, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення відповідних сум постановою КМУ від 05.03.2022 №206 у редакції, що діяла по 29.12.2023. 

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Частиною першою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). 
Частину третю статті 549 доповнено абзацом другим згідно із Законом №4196-IX від 09.01.2025 (набрав чинності 28.02.2025, введений в дію 28.08.2025), відповідно до якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною. 
У даній справі, позивачем пред`явлені також позовні вимоги про стягнення пені, у зв`язку з несплатою заборгованості за надані комунальні послуги, нараховані у період з грудня 2008 року по жовтень 2025 року включно. 
Як зазначалось вище, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023. 
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", зокрема, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги (підпункт 4 пункту 3 розділу II “Прикінцеві положення”). 
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» у редакції до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова застосовується з 24.02.2022. 
Таким чином, враховуючи встановлені вище заборони щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, які діяли у період з 12.03.2020 до 30.07.2023 (на період дії карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби) та у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно (у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні), підстави для стягнення на користь позивача пені, нарахованої за несвоєчасне здійснення платежів за утримання будинку та прибудинкової територій у період з 12.03.2020 по 29.12.2023 включно – відсутні. 
Отже, обґрунтованими є заявлені позовні вимоги щодо нарахування позивачем пені за період з грудня 2008 року по 11.03.2020 та з 30.12.2023 по жовтень 2025 року включно. 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 261, ч. 3 ст. 267 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 
Враховуючи подану відповідачами до місцевого суду заяву про застосування строків позовної давності, пеня, з урахуванням дотримання річного строку позовної давності, за період з 02 квітня 2019 року по 12 березня 2020 року (до початку карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби) та з 30 грудня 2023 року (після змін до постанови КМУ від 05 березня 2022 року №206, внесених постановою №1405 від 29 грудня 2023 року) по жовтень 2025 року (у межах заявлених позовних вимог) включно на заборгованість з утримання будинку та прибудинкової територій становить 11595,89 грн та за період з вересня 2024 року по жовтень 2025 року на заборгованість по внескам до ремонтного фонду становить 479,10 грн, а всього 12074,99 грн. Розрахунок пені наведений нижче. 
Розрахунок пені та нарахувань у зв`язку з інфляцією на заборгованість по внескам до ремонтного фонду за період з вересня 2024 року по жовтень 2025 року включно:
- подвійна облікова ставка НБУ для розрахунку пені за прострочення грошових зобов`язань обчислюється за формулою: Пеня = Сз ? (2 ? ОС / 100 / 365 або 366) ? Д, де Сз - сума заборгованості, ОС - облікова ставка НБУ, Д - кількість днів прострочення; 
- формула розрахунку інфляційного збільшення (втрат) за період прострочення заборгованості: сума боргу х (сукупний індекс інфляції - 1).
Місяць  	Сума нарах.	Заборг. загальна	Кількість днів простр.	Облікова ставка НБУ %	Сума пені	Індекс інфл.	Сума інфляції	

Вересень 2024 209,7 209,7  30 13 4,48  101,5 3,21
Жовтень 2024 209,7 419,4  31 13 9,26  101,8 7,72
Листопад 2024 209,7 629,1  30 13 13,44  101,9 12,21
Грудень 2024  209,7 838,8  12 13 7,17  101,4 11,84
Грудень 2024   838,8  19 13,5 11,79  101,4 11,91
Січень 2025  209,7 1048,5  23 13,5 17,84  101,2 12,8
Січень 2025   1048,5  8 14,5 6,66  101,2 12,66
Лютий 2025  209,7 1258,2  28 14,5 27,99  100,8 10,29
Березень 2025 209,7 1467,9  6 14,5 7  101,5 22,12
Березень 2025  1467,9  25 15,5 31,17  101,5 22,49
Квітень 2025  209,7 1677,6  30 15,5 42,74  100,7 12,04
Травень 2025  209,7 1887,3  31 15,5 49,69  101,3 25,18
Червень 2025  209,7 2097  30 15,5 53,43  100,8 17,2
Липень 2025  209,7 2306,7  31 15,5 60,73  99,8 -4,73
Серпень 2025  209,7 2516,4  31 15,5 66,25  99,8 -5,17
Вересень 2025 209,7 2726,1  30 15,5 69,46  100,3 8,39
Жовтень 2025  209,7 2935,8  31 15,5 0  100 0
Усього нараховано:       479,10 грн  180,16 грн. 

Розрахунок пені та нарахувань у зв`язку з інфляцією на заборгованість з утримання будинку та прибудинкової територій: 
Місяць  	Сума нарах.	Заборг. загальна	Кількість днів простр.	Облікова ставка НБУ %	Сума пені	Індекс інфл.	Сума інфляції	

Квітень 2017 195,72 195,72 13 14 0 100,9 1,77
Квітень 2017  195,72 17 13 0 100,9 1,77
Травень 2017 195,72 391,44 25 13 0 101,3 5,13
Травень 2017  391,44 6 12,5 0 101,3 5,1
Червень 2017 195,72 587,16 30 12,5 0 101,6 9,49
Липень 2017 195,72 782,88 31 12,5 0 99,3 0
Серпень 2017 195,72 978,6 31 12,5 0 99,3 0
Вересень 2017 195,72 1174,32 30 12,5 0 100 0
Жовтень 2017 195,72 1370,04 26 12,5 0 101,9 26,49
Жовтень 2017  1370,04 5 13,5 0 101,9 26,13
Листопад 2017 195,72 1565,76 30 13,5 0 101,7 27,21
Грудень 2017 195,72 1761,48 14 13,5 0 101,4 24,92
Грудень 2017  1761,48 17 14,5 0 100,8 14,28
Січень 2018 195,72 1957,2 25 14,5 0 101,5 29,65
Січень 2018  1957,2 6 16 0 101,5 29,44
Лютий 2018 195,72 2152,92 28 16 0 100,9 19,85
Березень 2018 195,72 2348,64 1 16 0 101,1 25,86
Березень 2018  2348,64 30 17 0 101,1 26,56
Квітень 2018 195,72 2544,36 30 17 0 100,8 20,92
Травень 2018 195,72 2740,08 31 17 0 100 0
Червень 2018 195,72 2935,8 30 17 0 100 0
Липень 2018 195,72 3131,52 12 17 0 99,3 0
Липень 2018  3131,52 19 17,5 0 99,3 0
Серпень 2018 195,72 3327,24 31 17,5 0 100 0
Вересень 2018 195,72 3522,96 6 17,5 0 101,9 67,32
Вересень 2018  3522,96 14 18 0 101,9 67,86
Жовтень 2018 195,72 3718,68 31 18 0 101,7 65,15
Листопад 2018 195,72 3914,4 30 18 0 101,4 56,42
Грудень 2018 195,72 4110,12 31 18 0 100,8 33,89
Січень 2018 195,72 4305,84 31 18 0 101 44,37
Лютий 2019 195,72 4501,56 28 18 0 100,5 23,13
Березень 2019 195,72 4697,28 31 18 0 100,9 43,57
Квітень 2019 195,72 4893 24 18 115,82 101 50,14
Квітень 2019  4893 5 17,5 23,46 101 49,16
Травень 2019 195,72 5088,72 31 17,5 151,27 100,7 36,68
Червень 2019 211,85 5300,57 30 17,5 152,48 99,5 0
Липень 2019 211,85 5512,42 18 17,5 95,15 99,4 0
Липень 2019  5512,42 13 17 66,75 99,4 0
Серпень 2019 211,85 5724,27 31 17 165,3 99,7 0
Вересень 2019 211,85 5936,12 5 17 27,65 100,7 41,75
Вересень 2019  5936,12 25 16,5 134,17 100,7 42,49
Жовтень 2019 211,85 6147,97 24 16,5 133,4 100,7 43,97
Жовтень 2019  6147,97 7 15,5 36,55 100,7 43,29
Листопад 2019 211,85 6359,82 30 15,5 162,04 100,1 6,52
Грудень 2019 211,85 6571,67 12 15,5 66,98 100 0
Грудень 2019  6571,67 19 13,3 92,36 100 0
Січень 2020 195,72 6767,39 30 13,5 149,77 166,26 13,83
Січень 2020  6767,39 1 11 4,07 100,2 13,54
Лютий 2020 195,72 6963,11 29 11 121,38 99,7 0
Березень 2020 195,72 7158,83 12 11 51,64 100,8 57,68
Березень 2020  7158,83 19 10 0 100,8 57,87
Квітень 2020 195,72 7354,55 23 10 0 100,8 59,58
Квітень 2020  7354,55 7 8 0 100,8 59,02
Травень 2020 195,72 7550,27 31 8 0 100,3 22,96
Червень 2020 195,72 7745,99 11 8 0 100,2 15,57
Червень 2020  7745,99 19 6 0 100,2 15,59
Липень 2020 195,72 7941,71 31 6 0 99,4 0
Серпень 2020 195,72 8137,43 31 6 0 99,8 0
Вересень 2020 195,72 8333,15 30 6 0 100,5 42,08
Жовтень 2020 195,72 8528,87 31 6 0 101 86,16
Листопад 2020 195,72 8724,59 30 6 0 101,3 114,54
Грудень 2020 195,72 8920,31 31 6 0 100,9 81,1
Січень 2021 195,72 9116,03 31 6 0 101,3 119,72
Лютий 2021 195,72 9311,75 28 6 0 101 93,97
Березень 2021 195,72 9507,47 4 6 0 101,7 161,84
Березень 2021  9507,47 27 6,5 0 101,7 163,18
Квітень 2021 195,72 9703,19 15 6,5 0 100,7 68,29
Квітень 2021  9703,19 15 7,5 0 100,7 68,34
Травень 2021 195,72 9898,91 31 7,5 0 100 0
Червень 2021 195,72 10094,63 30 7,5 0 100,2 20,44
Липень 2021 195,72 10290,35 22 7,5 0 100 0
Липень 2021  10290,35 9 8 0 100 0
Серпень 2021 195,72 10486,07 31 8 0 99,8 0
Вересень 2021 195,72 10681,79 9 8 0 101,2 128,69
Вересень 2021  10681,79 21 8,5 0 101,2 129,44
Жовтень 2021 195,72 10877,51 31 8,5 0 100,9 99,31
Листопад 2021 195,72 11073,23 30 8,5 0 100,8 89,82
Грудень 2021 195,72 11268,95 9 8,5 0 100,6 67,9
Грудень 2021  11268,95 22 9 0 100,6 68,35
Січень 2022 195,72 11464,67 20 9 0 101,3 150,51
Січень 2022  11464,67 11 10 0 101,3 149,94
Лютий 2022 195,72 11660,39 23 10 0 101,6 189,43
Березень 2022 195,72 11856,11   0  0
Квітень 2022 195,72 12051,83   0  0
Травень 2022 195,72 12247,55   0  0
Червень 2022 195,72 12443,27   0  0
Липень 2022 195,72 12638,99   0  0
Серпень 2022 195,72 12834,71   0  0
Вересень 2022 195,72 13030,43   0  0
Жовтень 2022 195,72 13226,15   0  0
Листопад 2022 195,72 13421,87   0  0
Грудень 2022 195,72 13617,59   0  0
Січень 2023 195,72 13813,31   0  0
Лютий 2023 195,72 14009,03   0  0
Березень 2023 195,72 14204,75   0  0
Квітень 2023 195,72 14400,47   0  0
Травень 2023 195,72 14596,19   0  0
Червень 2023 195,72 14791,91   0  0
Липень 2023 195,72 14987,63   0  0
Серпень 2023 195,72 15183,35   0  0
Вересень 2023 195,72 15379,07   0  0
Жовтень 2023 195,72 15574,79   0  0
Листопад 2023 195,72 15770,51   0  0
Грудень 2023 195,72 15966,23   0  0
Грудень 2023  15966,23 2 15 26,25 100,7 0
Січень 2024 195,72 15966,23 31 15 410,67 100,4 66,29
Лютий 2024 195,72 16357,67 29 15 388,83 100,3 50,24
Березень 2024 195,72 16553,39 14 15 189,96 100,5 83,72
Березень 2024  16553,39 17 14,5 222,97 100,5 83,88
Квітень 2024 195,72 16749,11 25 14,5 331,78 100,2 34,16
Квітень 2024  16749,11 5 13,5 61,78 100,2 33,62
Травень 2024 195,72 16944,83 13 13,5 387,51 100,6 103,99
Червень 2024 195,72 17140,55 17 13,5 164,38 102,2 380,71
Червень 2024  17140,55 31 13 207 100 0
Липень 2024 195,72 17336,27 31 13 381,78 100 0
Серпень 2024 195,72 17531,99 30 13 386,09 100,6 107,51
Вересень 2024 500,48 18032,47 30 13 384,3 101,5 276,25
Жовтень 2024 500,48 18532,95 31 13 408,13 101,8 340,94
Листопад 2024 500,48 19033,43 30 13 405,63 101,9 369,34
Грудень 2024 500,48 19533,91 12 13 166,52 101,4 275,81
Грудень 2024  19533,91 19 13,5 273,79 101,4 277,31
Січень 2025 500,48 20034,39 23 13,5 340,86 101,2 244,5
Січень 2025  20034,39 8 14,5 127,34 101,2 241,94
Лютий 2025 500,48 20534,87 28 14,5 456,83 100,8 167,93
Березень 2025 500,48 21035,35 6 14,5 100,28 101,5 317,03
Березень 2025  21035,35 25 15,5 446,64 101,5 322,23
Квітень 2025 500,48 21535,83 30 15,5 548,72 100,7 154,59
Травень 2025 500,48 22036,31 31 15,5 580,19 101,3 294,01
Червень 2025 500,48 22536,79 30 15,5 574,23 100,8 184,89
Липень 2025 500,48 23037,27 31 15,5 606,54 99,8 0
Серпень 2025 500,48 23537,75 31 15,5 619,72 99,8 0
Вересень 2025 500,48 24038,23 30 15,5 612,48 100,3 73,95
Жовтень 2025 500,48 24538,71 31 15,5 0 100 0
Загальна сума:      11561,44 грн 7694,74 грн.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19. 
Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21). 
Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань. При цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін. 
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 28.09.2022 у справі №916/2302/21. 
Зважаючи на наведене вище, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 є пенсіонеркою (87 років) та має дохід у вигляді пенсії за віком, середній розмір якої у 2025 році склав 6344,65 грн (а.с. 262 т.2); середня заробітна плата у 2025 році ОСОБА_4 склала 10991,94 грн (а.с. 260 т.2), а ОСОБА_2 - 8639,27 грн (а.с. 258 зворот т.2), що є значно нижчим за середню заробітну плату по Дніпропетровській області у відповідний період, яка становила від 23947,00 грн до 31706,00 грн; забезпечуючи баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обставин справи, – колегія дійшла висновку про зменшення арифметично-правильного та обґрунтованого розміру заявленої до стягнення пені з 12040,54 грн до 7000,00 грн, яка підлягає стягненню солідарно з  ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Каверіна-1». 
Щодо посилань позивача на помилкове віднесення нарахованих ним платежів за утримання будинку та прибудинкової територій та внесків до ремонтного фонду до житлово-комунальних послуг, на які розповсюджується дія постанови КМУ №206 від 05.03.2022 року, колегія зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані разом з іншим забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна. Згідно зі статтею 12 вказаного Закону, витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, а також витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (який набрав чинності 10.12.2017), до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку (пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII). 
Отже, послуга з управління багатоквартирним будинком є житловою послугою та відноситься до житлово-комунальних послуг, а тому колегія дійшла висновку про наявність підстав для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 (у відповідній редакції) у даному випадку. 
Безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідачів про відсутність доказів на представництво інтересів ОСББ «Каверіна 1» адвокатом Лисенком І.С., з огляду на наступне. 
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина сьома статті 62 ЦПК України). 
До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина сьома статті 177 ЦПК України).
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» випливає, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 КК України). Схожі за змістом правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), в постановах Верховного Суду від 03 серпня 2020 року у справі № 428/3851/19, від 12 липня 2021 року у справі № 750/7902/20-ц).
Гарантування кожному права на судовий захист та заборона обмеження в такому праві, в тому числі в умовах інтенсивної діджиталізації суспільства, повномасштабної збройної агресії проти України російської федерації та введення воєнного стану на всій території України, хоча б з точки зору найвищої соціальної цінності життя та здоров`я людини, спонукають до сприяння в забезпеченні плюралізму способів взаємодії між судами та учасниками судового процесу, способів підписання ордеру, а не їх обмеження судами; ордер має бути підписаний адвокатом; ордер вважається таким, що містить підпис адвоката за умови, що: він містить власноручний («фізичний») підпис, він підписаний електронним підписом, він є додатком до документа, який підписано електронним підписом у випадку, якщо ордер додано до документа, що посвідчений електронним підписом, додаткового накладення окремого власноручного («фізичного») чи електронного підпису на ордер не вимагається (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 483/346/24).
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто, ордер по суті є заявою самого адвоката про наявність у нього повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги. 
Відсутність у частині четвертій статті 62 ЦПК України вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з частиною першою і змістом частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у системному зв`язку одночасно і є тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.
За відсутності відомостей, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю визнане у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю, у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника учасника справи як адвоката. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 20 січня 2025 року у справі №761/5870/24. 
Адвокат Лисенко І.С. подав позовну заяву в інтересах ОСББ «Каверіна 1» у межах повноважень на підставі договору про надання правничої допомоги №7 від 16.04 2025 року, укладеного між ОСББ «Каверіна 1» та адвокатом Лисенком І.С., доручення №1 до вказаного договору, ордеру на надання правничої допомоги від 12.08.2025 серії АЕ №1414665, а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №5779 від 09.05.2024, копія яких долучено разом з позовною заявою (а.с. 28-31, 51 т.1). Вказані документи є належними та достатніми доказами наявності у адвоката Лисенка І.С. повноважень на представництво інтересів ОСББ «Каверіна 1» у даній цивільній справі. 
Безпідставними є також посилання відповідачів, що деякі з них вже довготривалий час мешкають за різними адресами й не знали про створення ОСББ у їхньому будинку в 2007 році, не були членами ОСББ і не укладали будь-яких договорів про надання житлових послуг. 
Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує, а згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. 
Невикористання співвласником належної йому квартири або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. 
У постанові від 11 листопада 2015 року по справі №3-945гс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що особа, яка є власником приміщення і у свою чергу співвласником будинку, в якому створено ОСББ, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. При цьому ні Законом про ОСББ, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ. 
Крім того, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18. 
Доводи відповідачів про недоведеність позивачем позовних вимог через ненадання ним протоколів загальних зборів з додатками, без яких неможливо встановити результат та учасників голосування, є безпідставними. 
Згідно з пунктом 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (далі – Положення про ЄСІТС), процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. 
Для автентифікації в Електронному кабінеті користувач використовує чинний сертифікат відкритого ключа та особистий ключ кваліфікованого електронного підпису, що зберігається на захищеному носії особистих ключів або на звичайному носії інформації (пункт 13 Положення про ЄСІТС).
Згідно з пунктом 14 Положення про ЄСІТС використання особистих ключів користувачами, а також створення ними кваліфікованого електронного підпису здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про електронні довірчі послуги», з особливостями, встановленими цим Положенням. Відмова користувача від отримання або використання особистих ключів кваліфікованого електронного підпису, їх використання з порушенням зазначених нормативних актів позбавляє його права доступу до ЄСІТС.
Підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) – підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Положення про ЄСІТС).
Процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд» (пункт 25 Положення про ЄСІТС).
Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС (пункт 26 Положення про ЄСІТС).
До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються. Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду (пункт 27 Положення про ЄСІТС). 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 вересня 2023 року у справі №204/2321/22 (провадження № 14-48цс22) зазначила, що подання процесуальних документів в електронній формі можливе лише з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Суд також підкреслив, що електронний підпис застосовується під час подання документа через підсистему «Електронний суд», тоді як у разі подання документа в паперовій формі він повинен відповідати вимогам до паперового документа, зокрема містити власноручний підпис. 
На підтвердження позовних вимог ОСББ «Каверіна 1» надано належним чином завірені додатки, зокрема, копії протоколів загальних зборів №2 від 08 квітня 2011 року, №6 від 13 листопада 2016 року,  №30/08/2024 від 30 серпня 2024 року, які підписані кваліфікованим електронним підписом представника позивача разом зі створеною та поданою в Електронному суді позовною заявою. 
Доказів визнання незаконними, скасування повністю або частково вказаних вище протоколів, рішень загальних зборів ОСББ «Каверіна-1», станом на час розгляду даної справи апеляційним судом, - суду не надано; клопотання про витребування відповідних доказів судом, про зупинення даної цивільної справи до розгляду іншої справи — не заявлені, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань. 
Верховний Суд у постанові від 24 січня 2020 року по справі №910/1395/19 вказав, що за Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» на члена ОСББ, покладено обов`язок виконувати чинні та не скасовані рішення статутних органів ОСББ, якими зокрема є загальні збори учасників та правління ОСББ, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. 
Крім того, враховуючи, що предметом розгляду даної справи є заборгованість співвласників квартири зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а не встановлення правомірності, законності і правильності створення і діяльності ОСББ «Каверіна-1» та прийняття рішень, оформлених протоколами загальних зборів, - відсутні підстави для витребування нових доказів у справі - копії договору між головою правління ОСББ «Каверіна-1» із співвласниками, копії всієї наявної технічної документації на цілісний майновий комплекс, яким є юридична особа - ОСББ, відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка є відокремленою прибудинковою територією, копії свідоцтва на право власності відносно цілісного майнового комплексу, яким є ОСББ, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про цілісний майновий комплекс (ОСББ), копій протоколів всіх проведених загальних зборів ОСББ «Каверіна-1», копії статуту ОСББ, копій фінансових звітів, балансів та узагальнених кошторисів за попередні роки господарсько-економічної діяльності ОСББ, а фінансових документів господарсько-економічної діяльності, відомостей про банківські реквізити позивача тощо; також відсутні підстави для витребування у позивача оригіналів документів, враховуючи що суду через Електронний Суд надані належним чином завірені копії відповідних письмових доказів. 
Безпідставними та недоведеними є також доводи апеляційної скарги відповідачів про наявність у них сумнівів щодо повноважень голови правління ОСББ «Каверіна-1» Трубіциної Н.М. 
Судом установлено створення ОСББ «Каверіна-1» (код ЄДРПОУ 35446968) за адресою багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , керівником якого є Трубіцина Н.М., що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №043391 від 02.10.2007, а також відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який є загальнодоступним (а.с. 37, 39 т.1). 
Разом з тим, представник відповідача у судовому засіданні вказав, що суд першої інстанції розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Так, ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від13 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі, а розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 71 т.1). 
З даним позовом до суду позивач звернувся 12.09.2025 через систему Електронний Суд. Водночас, згідно змісту уточнених позовних вимог від 20.11.2025, ціна позову в даній справі складає 143080,57 грн. 
Перелік справ, які може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, наведено у статті 274 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина 9 статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у цій справі становить 143080,57 грн, що перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2025 року (3028,00 грн x 30 = 90840,00 грн), а отже така справа, з урахуванням доповнених позовних вимог, не належала до категорії малозначних.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Пунктом 7 частини третьої статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення місцевого суду та ухвалення у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
За положеннями частин першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія звертає увагу, що суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційних скарг, відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
З огляду на вищевикладене, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 – задовольнити частково. 
Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» – задовольнити частково. 
Рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 25 грудня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені та інфляційних нарахувань – задовольнити частково. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» (код ЄДРПОУ – 35446968) 24538,71 грн – заборгованість за утримання будинку та прибудинкової територій, 2935,80 грн – заборгованість по внескам до ремонтного фонду, пеню у розмірі 7000,00 грн, інфляційні нарахування у розмірі 7874,90 грн, а всього 42349 (сорок дві тисячі триста сорок дев`ять) грн 41 коп. 
У задоволенні позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каверіна-1» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в іншій частині – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 20 квітня 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді О.В. Агєєв

В.С. Городнича