13.04.2026 Справа № 756/4742/24

Справа № 756/4742/24
Провадження № 2/756/163/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року    м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Діденка Є.В.,
за участю секретаря - Павлишина О.О.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментам,
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 90 592,00 грн.
В обґрунтування позову Позивач зазначає, що з 18.06.1999 року Сторони перебували в офіційному шлюбі. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Від даного шлюбу Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із матір`ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав і не надає. Востаннє батько з дитиною спілкувався у жовтні 2022 року і після цього Відповідач не проявляє до дитини батьківської турботи, не бере участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться його життям та здоров`ям. Відповідач не займається вихованням сина, ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків. Крім того, 21.09.2021 року Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання сина. Водночас, Відповідач ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого станом на 01.03.2024 р. у нього виникла заборгованість за несплату аліментів у розмірі 90 592,00 грн. Оскільки, Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, Позивач просить суд позбавити його батьківських прав і стягнути заборгованість по аліментам.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12.04.2024 року головуючим суддею обрано Діденка Є.В.
Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано Позивачу строк для усунення недоліків.
26.06.2024 року Позивач усунула недоліки відповідно до ухвали суду.
Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 вересня 2024 року.
19 вересня 2024 року підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді на навчанні у школі суддів. Наступне засідання призначено на 14 листопада 2024 року.
Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2024 року залучено до справи у якості третьої особи Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, зобов`язано Орган надати письмовий висновок щодо розв`язання спору та відкладено підготовче судове засідання на 16 січня 2025 року.
16 січня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 18 березня 2025 року для належного повідомлення Сторін.
18 березня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 29 квітня 2025 року для отримання висновку від Органу опіки та піклування Подільської РДА у м. Києві.
29 квітня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 27 травня 2025 року у зв`язку із неявкою Відповідача.
27 травня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 14 серпня 2025 року для повторного отримання висновку від Органу опіки та піклування Подільської РДА у м. Києві.
14.08.2025 року на адресу суду надійшов висновок Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.
14 серпня 2025 року суддею протокольно ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначити до судового розгляду по суті на 25 вересня 2025 року.
25 вересня 2025 року у судовому засіданні вислухано думку дитини ОСОБА_4 та оголошено перерву до 20 листопада 2025 року.
20 листопада 2025 року судове засідання знято з розгляду у зв`язку із відсутністю електроенергії у приміщенні суду. Наступне засідання призначено на 29 січня 2026 року.
29 січня 2026 року судове засідання знято з розгляду у зв`язку із відсутністю електроенергії у приміщенні суду. Наступне засідання призначено на 17 березня 2026 року.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав не визнав, зазначивши, що зі свого боку намагався налагодити стосунки із сином весь час, стосовно заборгованості по аліментам вказав, що через проблеми зі здоров`ям не мав постійного місця роботи та достатнього доходу. Відповідач зауважив, що під час проведення Комісією оцінки стосовно позбавлення його батьківських прав, син мав намір та хотів спілкуватися із ним.
Третя особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації до суду уповноваженого представника не направив, однак у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника.
Третя особа - Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації до суду уповноваженого представника не направив, однак у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, враховуючи висновок органу опіки та піклування.
Після дослідження доказів і проведення судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши сторін, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.
Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини.
З 18.06.1999 року Сторони перебували в офіційному шлюбі. 
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року (справа №756/6953/21) шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. 
Від вказаного шлюбу Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.10.2007 року, де вказано батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 .
Судовим наказом, виданим Оболонським районним судом м. Києва 23.09.2021 року (справа №756/12670/21) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з довідкою Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області від 07.03.2024 р. №8770/24.5-43, станом на 01.03.2024 р. заборгованість за виконавчим провадженням НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу №756/12670/21 виданого 23.09.2021 Оболонським районним судом м. Києва становить 90 592,00 грн.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №106-8330 від 12.08.2025 року, вирішено вважати за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4 у зв`язку із недостатністю підстав; попереджено ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_4 .
Дитина ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив думку про позбавлення Відповідача батьківських прав стосовно нього, вказуючи, що з 2022 року батько перестав цікавитися ним та виходити на зв`язок, будь-якої фінансової допомоги сину не надавав. Дитина підтвердила, що батько зв`язувався із ним через інтернет, просив із сином зустрітись та провести час разом, однак у дитини не виходило зустрітись із батьком у зв`язку із зайнятістю навчанням. Бажання у дитини спілкуватися із батьком - не було і немає. Батько фінансової допомоги не пропонував, проте цікавився результатами конкурсів сина.
Відповідно до статті 51 Конституції України, частин другої, третьої статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Під час регулювання сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно зі ст. ст. 150-180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної, загальної та середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2 ст. 157 СК України).
Згідно з приписами ч.ч. 2,3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги в частині позбавлення батьківських прав, суд, керується тим, що Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо необхідності позбавлення батьківських прав Відповідача стосовно сина ОСОБА_4 , винної поведінки Відповідача щодо участі у вихованні дитини, свідомого ухилення його від виконання батьківських обов`язків. 
Крім того, суд враховує те, що Відповідач намагався спілкуватись із дитиною, не втрачав інтерес до сина, заперечував у суді проти позбавлення його батьківських прав, вказуючи, що Позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також зазначаючи, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, бажає спілкуватися з дитиною, влаштувався на офіційну роботу та має дохід для належного утримання сина.
Суд, враховує те, що із заслуханої в судовому засіданні думки дитини слідує, що саме дитина не бажає спілкуватись із батьком, що не доводить ухилення Відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків і підстав для позбавлення Відповідача батьківських прав. 
Суд приймає до уваги наявність у Відповідача заборгованості зі сплати аліментів, водночас лише ця обставина не може безумовно свідчити про наявність підстав для позбавлення Відповідача батьківських прав. Доказів того, що Відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів, суду не надано.
Тому, враховуючи ставлення Відповідача до дитини, його інтерес та бажання спілкуватися з сином, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог Позивача.
У цій справі суд погоджується із висновком органу опіки та піклування, оскільки його висновки збігаються із висновками суду за результатом оцінки сукупності доказів та пояснень у справі.
Стосовно позовної вимоги Позивача про стягнення заборгованості по аліментам суд вважає зазначити наступне.
Згідно ч. 4 ст.195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину.
Згідно з частиною першою статті 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.
Вказані норми матеріального права визначають порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні, за заявою платника, поданою відповідно до статті 187 СК України, і саме в цьому випадку закон передбачає право на звернення до суду та стягнення заборгованості за аліментами.
Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 року у справі № 761/43598/21, стягнення ж заборгованості за аліментами, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд, при наявності спору може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнена в межах виконавчого провадження, при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення суду про стягнення цієї заборгованості не потребує.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.
Оскільки, стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із Відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментам - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Суддя Є.В. Діденко