Справа № 503/231/26 
Провадження № 2/503/603/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Новіцької Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на те, що 15.10.2020 року ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі за текстом – ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») договір про надання споживчого кредиту № 3060655, згідно умов якого отримав кредит на суму 5050,00 грн, тип процентної ставки – фіксована, на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування ним. 30.04.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (надалі за текстом – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») було укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021, згідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення, в якому під № 1846 була зазначена грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 3060655 від 15.10.2020 року. Однак, після настання терміну повернення кредиту, відповідачем у встановлений строк не була погашена заборгованість за зазначеним кредитним договором, яка станом на дату подання позову – 13.02.2026 року становить 16564,00 грн, з якої 5050 грн – заборгованість тілом кредиту, а 11514 грн – заборгованість за процентами. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника – адвоката Усенко М.І. з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №3060655 від 15.10.2020 року в загальному розмірі 16564 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. 
Також в змісті позовної заяви представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, а до самої позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи – відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення до поштового відправлення № 0505557567776 (Ф.107) на ім`я ОСОБА_1 від 19.02.2026 року (а.с.44) та копію списку «1726-1» згрупованих відправлень «Укрпошта Документи» (Ф.103 Документи) АТ «Укрпошта» (а.с.45-47), в якому під № 30 наявні відомості про рекомендоване поштове відправлення № 0505557567776 надіслане відповідачу, а також із долученням до них копії документа, що підтверджує про оплату послуг за пересилання (а.с.47 на звороті). При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 0505557567776 останнє 06.03.2026 року було вручено одержувачу (а.с.67).
26.02.2026 року ухвалою суду (а.с.51-52) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано позивачем і його представниками, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 01.03.2026 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.57-59), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 3 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 25.02.2026 року № 03-17/824 (а.с.50), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № R068068285481 про вручення йому 06.03.2026 року рекомендованого поштового відправлення № R067114031060 (а.с.61). 
У встановлений судом строки відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подав. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.
15.10.2020 року о 21:46:33 годині ОСОБА_1 уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в електронній формі Договір № 3060655 про надання споживчого кредиту (а.с.18 на звороті-21) шляхом його підписання, разом із Графіком платежів (а.с.22), який є Додатком №1 до нього, і Паспортом споживчого кредиту / Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.22 на звороті-24), із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M597295», згідно якого відповідач отримав кредит на суму 5050,00 грн на строк кредитування 30 днів, тобто до 14.11.2020 року, із зобов`язання сплати процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою 1,33 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту – 30 днів (тобто без пролонгації) у разі здійснення споживачем повного погашення заборгованості у згаданий строк, та за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту – 30 днів, у разі не здійснення споживачем повного погашення заборгованості у згаданий строк, та у межах нового строку, у разі якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до пунктів 4.1-4.6 договору, а також у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.
Водночас із цим у пункті 4.1 цього договору (а.с.19 на звороті) сторонами було узгоджено, що строк кредиту може бути продовжений на кількість днів, зазначену в пункті 1.4 договору (тобто 30 днів), якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2-4.5 договору.
В свою чергу у пункті 4.3 цього договору (а.с.19 на звороті) сторонами було узгоджено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.
У пункті 3.1 цього договору (а.с.19) сторонами було також узгоджено, що до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів (тобто 14.11.2020 року), крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту. Визначеного у пункті 1.4 Договору (тобто 30 днів), відбулась пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору. 
При цьому, пунктом 2.1 цього договору (а.с.11) його сторонами було узгоджено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Кредитні кошти в розмірі 5050 грн були успішно переказані 15.10.2020 року на картку з маскою НОМЕР_2 , код авторизації 049509, номер транзакції в системі WayForPay – creditplus – 11520772, що підтверджує лист-повідомлення ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 року за Вих. № 6510-ВП (а.с.25).
В свою чергу інформація надана суду АТ КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-260310/72650-БТ від 14.03.2026 року (а.с.62-63), на виконання ухвали суду від 27.02.2026 року (а.с.54-55), підтверджує те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку 15.10.2020 було зарахування коштів на суму 5050 грн.
Однак, у порушення положень договору відповідач ОСОБА_1 користуючись наданими йому коштами не виконав свої кредитні зобов`язання, а саме не повернув отриманих коштів (тіло кредиту), а також не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на дату подання позову – 13.02.2026 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 16564,00 грн, з якої 5050,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, а 11514,00 грн – заборгованість за процентами (які були нараховані за період з 15.10.2020 року по 14.11.2020 року в період строку кредитування та з 15.11.2020 року по 12.02.2021 року за період прострочення, але не більше 90-та календарних днів відповідно до п.1.5.2 договору про що свідчить картка обліку Договору (розрахунок заборгованості) (а.с.26-30).
30.04.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021 (а.с.30 на звороті-34), згідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021 від 30.04.2021 року (а.с.35), в якому під № 1846 зазначена грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 3060655 від 15.10.2020 року, а також копія акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 30.04.2021 року до згаданого договору (а.с.35 на звороті).
Відповідно до платіжної інструкції АТ «Райффайзен Банк» № 29935 від 30.04.2021 року (а.с.36) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було здійснено оплату ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за Договором відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021 від 30.04.2021 року.
При цьому, з метою досудового врегулювання спору позивач склав відповідачу досудову вимогу від 13.02.2026 року за Вих. №20686677 (а.с.36 на звороті) про виконання зобов`язання за кредитним договором № 3060655 шляхом негайного погашення заборгованості в сумі 16564 грн, в якій зазначено про відступлення прав вимоги та зміну кредитора з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та попередженням про те, що у разі невиконання цієї вимоги буде здійснено звернення до суду. Водночас суд відзначає, що позивачем суду не надано доказів отримання відповідачем цієї досудової вимоги та/або принаймні її дійсного відправлення поштою.

Нормативно-правове застосування
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Висновки суду 
- щодо обґрунтованості позову
Згідно із статтями 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
19.09.2020 року, тобто в останній 30 день строку на який був наданий кредит, ОСОБА_1 оплатив ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» проценти за користування кредитом в сумі 3803,33 грн, про що свідчить зміст картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) (а.с.14) та згадане визнавалось представником позивача у змісті поданого відзиву, а саме на його 12 сторінці.
Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3060655 від 15.10.2020 року, укладеним з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 5050,00 грн, але частковому задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 2878,50 грн, що разом становить 7928,50 грн, з огляду на наступне. 
Із картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) доданої до позовної заяви (а.с.26 на звороті-30) вбачається, що за кредитним договором № 3060655 від 15.10.2020 року відсотки боржнику ОСОБА_1 були нараховані за період з 15.10.2020 року по 12.02.2021 року.
Однак, у пункті 1.4 кредитного договору його сторонами було узгоджено ту умову, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 13.11.2020 року.
Водночас у пунктах 1.4, 4.1 і 4.3 кредитного договору його сторонами також було узгоджено можливість продовження строку кредиту на 30 днів у разі здійснення споживачем платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.
З картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) доданої до позовної заяви (а.с.26 на звороті-30) вбачається, що боржник ОСОБА_1 не здійснив жодної оплати ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» процентів за користування кредитом, зокрема до 13.11.2020 року, після завершення 30 денного строку кредитування. 
Відтак продовження строку кредиту (пролонгація) не відбулось.
Таким чином 13.11.2020 року строк дії кредитного договору / строку кредиту за кредитним договором № 3060655 від 15.10.2020 року закінчився. 
У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відзначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тому посилання представника позивача у змісті позовної заяви на обґрунтованість, у відповідності до пункту 3.1 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом протягом строків пролонгації та автопролонгації за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день від суми кредиту у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України (пункт 1.5.2 кредитного договору), безпідставні.
У зв`язку з чим суд вважає, що обґрунтованим є стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом в період з 15.10.2020 року по 13.11.2020 року в розмірі 2850,00 грн (5050,00 грн / 100% Х 1,90% = 95,95 грн; а 95,00 грн/в день Х 30 днів строку кредитування = 2878,50 грн), а заявлений позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до стягнення з відповідача розмір заборгованості нарахованої за відсотками в період після 13.11.2020 року до 12.02.2021 року є безпідставними, а тому задоволенню не підлягає. При цьому, суд зауважує, що до періоду розрахунку процентів не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, тобто 14.11.2020 року (пункт 3.1 кредитного договору), відтак суд при розрахунку відсотків за 30 днів користування кредитом не враховував 14.11.2020 року, коли відсотки також не нараховувались і самим кредитором у картці обліку Договору (розрахунок заборгованості) доданої до позовної заяви (а.с.26 на звороті).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

- щодо судових витрат
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2662,40 грн, згідно платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) АТ «Райффайзен Банк» від 10.02.2026 року № 8514 (а.с.1). 
Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. 
Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18).
Відповідно до копії договору про надання правничої допомоги №0107 (а.с.41), укладеного 01.07.2025 року між позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», керівником якого є адвокат Усенко М.І.; копії акту № 435 наданих послуг від 13.02.2026 року (а.с.41 на звороті), в якому зазначено, що сума наданих послуг складає 8000,00 грн; та детальний опис від 13.02.2026 року наданих послуг до акту № 435 за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року (а.с.42) із зазначенням наданих послуг та витраченого на них часу.
Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката в суді першої інстанції, а саме надання усної консультації, ознайомлення із матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складання позовної заяви і подання її до суду.
Водночас із цим від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому ч.5 ст. 137 ЦПК України. При цьому, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловлено позицію, згідно якої суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Позовні вимоги задоволені частково на 47,86 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 7928,50 грн х 100% / 16564,00 грн = 47,86), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 52,14 відсотків (100 – 47,86 = 52,14).
Ураховуючи часткове задоволення позову, то суд вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки а саме:
- судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1274,22 грн, які дорівнюють 47,86% від 2662,40 грн судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду; 
- судові витрати у вигляді витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу в розмірі 3828,80 грн, які дорівнюють 47,86% від 8000,00 грн.
Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»; місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 35234236, до  ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3060655 від 15.10.2020 року в загальному розмірі 7928 (сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн 50 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у загальному розмірі 5103 (п`ять тисяч сто три) грн 02 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко