Справа № 740/2852/25 
Провадження № 2/740/84/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
16 березня 2026 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пучка М.С.,
за участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Семенка В.І., відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Царенка А.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
встановив:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ніжинської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після своєї дочки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ніжині. Позов обґрунтований тим, що позивач з 1977 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , від спільного шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб розірваний 19 грудня 1979 року, але позивач проживав з ними однією сім`єю до 1990 року, потім переїхав проживати до м.Чернігова, але продовжував допомогати матеріально, підтримував спілкування, більше позивач не одружувався, дітей крім ОСОБА_5 у нього немає. У 1995 році дочка захворіла на психічну хворобу і отримала 2 групу інвалідності, ніде не навчалась та не працювала, нею опікувалась колишня дружина, а позивач останні роки постійно телефонував на номер колишньої дружини, періодично приїздив декілька разів на місяць, надавав матеріальну допомогу, привозив продукти. Позивач з 2005 року є особою з інвалідністю 2 групи по захворюванню серцево-судинної системи, постійно перебуває під наглядом кардіолога та сімейного лікаря, вимушений приймати ліки, а в середині вересня 2024 року у позивача виникло чергове загострення хвороби, з 17 вересня по 20 вересня 2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні №2, після виписки більше місяця продовжував лікуватись вдома. У січні 2025 року позивачу було проведено оперативне втручання, він перебував на стаціонарному лікуванні 12 днів та до 10 березня 2025 року лікувався амбулаторно. В період хвороби постійно телефонував колишній дружині, але вона не відповідала. Позивач фізично не мін поїхати до м.Ніжина, а вже 28 квітня 2025 року прибувши в АДРЕСА_1 і від сусудів дізнався про смерть колишньої дружини та дочки. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено експертизою під час досудового розслідування Ніжинським РУП, яким не з`ясовано наявність живого батька померлої ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадшина на вказану квартиру. 29 квітня 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса про прийняття спадщини, але йому повідомили, що вже заведена спадкова справа іншим спадкоємцем, а позивачем пропущений 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з похилим віком, станом здоров`я, а саме перебуванням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, необізнаністю про смерть дочки, позивач не міг реалізувати право звернення до нотаріуса, що є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після ОСОБА_3 .. Просить позов задовольнити.
Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження із підготовчим засіданням.
Ухвалою суду від 28 липня 2025 року згідно з клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семенка В.І. замінено первісного відповідача Ніжинську міську раду Чернігівської області на належного відповідача - ОСОБА_2 ..
Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року за результатами підготовчого провадження, під час якого відзив чи заперечення відповідачем не подані, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов за обставин, викладених у позові, пояснивши, що відповідач ОСОБА_2 є племінницею колишньої дружини позивача ОСОБА_4 ; про смерть ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ні відповідач, ні поліція йому не повідомляли; відповідача ОСОБА_2 він побачив у квітні 2025 року, в цей день він приїхав з м.Чернігова до кв. АДРЕСА_1 , де сусіди повідомили про смерть колишньої дружини та дочки; із колишньою дружиною він неодноразово спілкувався по телефону, із дочкою не спілкувався; розірвання шлюбу було у 1979 році, сплачував аліменти на дочку до 18 років, допомагав матеріально, привозив продукти, дочці на дні народження купував золоті вироби; має хворобливий стан і не одноразово лікувався, його прооперавали у січні 2025 року, лікувався у вересні 2025 року; ключів від квартири у нього не було, це однокімнатна квартира. Дана позиція позивача підтримана у судовому засіданні його представником адвокатом Семенком В.І., яким зазначено про незначний час неподання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після спливу 6-місячного строку, також позивач, як спадкоємець за законом першої черги, не був обізнаний про смерть своєї колишньої дружини та дочки; телефонних дзвінків та смс-повідомлень від відповідача не отримував.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пояснивши, що є племінницею ОСОБА_4 і спадкоємцем п`ятої черги до спадщини ОСОБА_3 , з якою навчалась в одному класі, про смерть останніх дізналась із телефонного повідомлення тітки ОСОБА_6 ; вона бачила і спілкувалась із ОСОБА_4 близько 15 серпня 2024 року, також з нею спілкувалась по телефону, ОСОБА_3 мала психічний розлад і нікого не пускала до квартири; позивач знав про їх смерть, вона особисто йому телефонувала на № НОМЕР_1 , він не брав слухалку, вона надсилала йому смс-повідомлення; позивача побачила перший раз задовго після похорон, які здійсненні нею; до вересня 2024 року вона перебувала за кордоном і не могла спілкуватись із ОСОБА_4 ; вона звернулась до нотаріуса, про батька ОСОБА_3 не знала. Дана позиція відповідача підтримана у судовому засіданні її представником адвокатом Царенком А.А., яким зазначено про обізнаність позивача про смерть колишньої дружини та дочки, відсутності поважних причин щодо неподання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що знає позивача, який до війни приїздив до ОСОБА_4 , також останній приїхав перед різдвом і запитував про своїх рідних, брав телефон у сусідів; вона була за кордоном і їй повідомили про трагедію у під`їзді з 5 серпня по 26 грудня 2024 року; позивач зателефонував їй орієнтовно 15 січня 2025 року і сказав, що сталася трагедія і він перебуває у лікарні і не міг приїхати, вказав, що вони померли.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що знає позивача і знала ОСОБА_4 , яка проживала з нею в одному багатоквартирному будинку; позивач приїздив і привозив продукти та гроші орієнтовно раз на місяць; бачила позивача близько 10-15 разів; дізналась про смерть у листопаді 2024 року; у позивача був номер її мобільного телефону і позивач у телефонному режимі запитував про дружину і дочку; вона орієнтовно у листопаді 2024 року повідомила по телефону позивача про смерть дружини і дочки, а позивач вказав, що він на операції і мало не помер.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що знає ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позивача, вони розлучені і позивач сплачував аліменти, і в подальшому допомогав їм, це йому повідомила сусідка ОСОБА_10 ; позивач йому не телефонував.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що померлі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 були його сусідами; позивача знає і бачив біля свого будинку, останній заносив продукти і допомогав фінансово; після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 приїздив позивач, останній хотів з`ясувати, що трапилось; він телефонував позивачу про їх смерть; у 2024 році позивачу було відомо про їх смерть, це було восени, він зустрічався із позивачем і він знав про їх смерть.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що є матір`ю відповідача і добре знає позивача, якому неодноразово телефонувала відповідач з метою повідомлення про смерть ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , також відповідач надсилала останньому смс-повідомлення; ОСОБА_4 є її невісткою і проживала на 5 поверсі, вона разом із подругою заносили їй продукти харчування, позивача до їх смерті ніколи не бачила.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 є її троюрідною сестрою, а ОСОБА_3 троюрідною племінницею, позивач ОСОБА_1 є колишнім чоловіком ОСОБА_4 , якого вона бачила декілька разів; про смерть ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вона дізналась у жовтні 2024 року з повідомлення сусіда, поліції вказували, що є батько; у неї не було номера телефону позивача; відповідач з її слів телефонувала позивачу; позивач не приймав участі в утриманні своєї колишньої дружини та дочки, «…цурався своєї хворої дочки…».
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що відповідач ОСОБА_2 в її присутності зустрічалась із позивачем ОСОБА_1 у середині травня 2025 року в м.Ніжині по вул.Незалежності поблизу магазину Оазис, позивач вказував, що був у квартирі і там нічого немає, вказав, що це було вбивство з наміром пограбування і він приїхав розібратися; відповідач вказувала, що телефонувала йому, позивач казав, що був за кордоном і бачив номер телефону відповідача; позивач запитував чи є заповіт і де подівся золотий ланцюжок, якій він дарував, також позивач попросив показати місце поховання, яке в подальшому відповідач показала; позивач записував розмову на свій телефон; відповідач сказала, що є заповіт.

Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. 

Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання в м.Чернігів, останній перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , який згідно із копією Свідоцтва про розірвання шлюбу від 30 листопада 1999 року розірваний, також останні є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивач відповідно до копії пенсійного посвідчення від 02 лютого 2010 року є особою з інвалідністю 2 групи по загальному захворюванню довічно.
ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проживали у кв. АДРЕСА_1 , вказана квартира відповідно до копії довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 06 травня 2025 року станом на 31 грудня 2012 року зареєстрована на праві особистої власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у цілому. 
Відповідно до копії постанови Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 30 листопада 2024 року кримінальне провадження за №12024270380000813 від 17 листопада 2024 року за ч.1 ст.115 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У постанові зазначено, що за повідомленням ОСОБА_15 від 17 листопада 2024 року працівниками Ніжинського РУП у кв. АДРЕСА_1 виявлені трупи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без видимих тілесних ушкоджень, їх тіла знаходились у такому стані тривалий період із частковим скелетуванням та гниттям, двері до квартири були замкнені із середини; причина смерті ОСОБА_4 не встановлена через скелетування трупу; причина смерті ОСОБА_3 не встановлена через значно виражені гнильні зміни трупа. Згідно з поданими суду копіями висновків експерта від 17 листопада 2024 року смерть ОСОБА_3 могла настати ІНФОРМАЦІЯ_1 , смерть ОСОБА_4 могла настати приблизно ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно із копією Свідоцтва про смерть від 18 листопада 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Ніжині.
Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Бублик Т.М. від 18 червня 2025 року спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 не заводилась.
Згідно із копією Свідоцтва про смерть від 30 квітня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ніжині.
Згідно з поданими суду копіями матеріалів спадкової справи за №35/2024, заведеної приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Бублик Т.М. після смерті ОСОБА_3 , наявна: заява ОСОБА_2 від 09 грудня 2024 року про прийняття спадщини двоюрідної сестри ОСОБА_3 із зазначенням зокрема відсутності інших спадкоємців; довідка про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ніжині, вул.Павлівська, 20, інші особи не зареєстровані; документи, згідно з якими ОСОБА_2 (до одруження ОСОБА_2, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , після одруження 26 квітня 2022 року- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , оскільки батьки останніх мали спільну матір ОСОБА_19 ; заява ОСОБА_1 від 30 квітня 2025 року про прийняття спадщини своєї дочки ОСОБА_3 ..
Згідно з випискою КНП «Чернігівська міська лікарня №2» від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 має хворобливй стан і потребує прийому призначених препаратів.
Відповідно до копії виписки КНП «Чернігівська міська лікарня №2» позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у даній лікарні з 17 вересня 2024 року по 20 вересня 2024 року.
Відповідно до копії виписки-епікризу КНП «Чернігівська міська лікарня №2» від 28 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у даній лікарні з 16 січня 2025 року по 28 січня 2025 року (із операцією 17 січня 2025 року).
Згідно з копією виписки КНП «Чернігівська міська лікарня №2» від 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 має хворобливй стан і потребує прийому призначених препаратів.
Також суду подані копії лікарняних щодо ОСОБА_1 з приводу тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання (по КНП «Чернігівська міська лікарня №2») за період: з 16 січня 2025 року по 20 січня 2025 року, з 21 січня 2025 року по 27 січня 2025 року, з 28 січня 2025 року по 31 січня 2025 року, з 01 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року, з 15 лютого 2025 року по 21 лютого 2025 року, з 22 лютого 2025 року по 25 лютого 2025 року, з 27 лютого 2025 року по 03 березня 2025 року, з 04 березня 2025 року по 07 березня 2025 року, з 08 березня 2025 року по 10 березня 2025 року.
Відповідно до копії повідомлення приватного нотаріуса Бублик Т.М. від 07 травня 2025 року на звернення ОСОБА_1 від 30 квітня 2025 року про прийняття спадщини дочки ОСОБА_3 -зазначено про заведення спадкової справи за заявою іншої особи та пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). 
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). 
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 
Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. 
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першочергово, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за законом першої черги здійснює право на спадкування в такому ж порядку, що й спадкоємець за заповітом, відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України, та на нього поширюються наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, передбачені ст.1272 ЦК України.
З даних підстав позивач ОСОБА_1 , як батько ОСОБА_3 , відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги і повинен був вчинити активні дії для прийняття її спадщини-подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк, тобто упродовж 6 місяців з часу відкриття спадщини, у даному випадку з 01 жовтня 2024 року (сплив шестимісячного строку 01 квітня 2025 року).
Відповідно до поданих сторонами доказів активні дії щодо прийняття спадщини позивач почав вчиняти після спливу шестимісячного строку, звернувшись 30 квітня 2025 року до приватного нотаріуса Бублик Т.М., тобто майже через 07 місяців після відкриття спадщини, до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини звернувся 22 травня 2025 року, при цьому за показаннями у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 позивач ОСОБА_1 станом на листопад 2024 року, січень 2025 року знав про смерть своєї колишньої дружини та дочки, і, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, який не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, та маючи на меті реалізувати свої спадкові права, мав обов`язок звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк як спадкоємець першої черги за законом й незалежно від його обізнаності про наявність чи відсутність заповіту, причин смерті та наявності чи відсутності кримінального провадження, що останнім не вчинено. 
Також судом враховується, що за поданими матеріалами позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 19 вересня 2024 року по 20 вересня 2024 року, з 16 січня 2025 року по 28 січня 2025 року, що дійсно об`єктивно перешкоджало останньому подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у вказані періоди лікування; також позивач отримав лікарняні за період з 28 січня 2025 року по 31 січня 2025 року, з 01 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року, з 15 лютого 2025 року по 21 лютого 2025 року, з 22 лютого 2025 року по 25 лютого 2025 року, з 27 лютого 2025 року по 03 березня 2025 року, з 04 березня 2025 року по 07 березня 2025 року, з 08 березня 2025 року по 10 березня 2025 року, які не містять даних про захворювання та режим лікування у вказані періоди, що б зумовило неможливість подання вказаної заяви нотаріусу у дані періоди.
Також за встановлених обставин позивач, як батько ОСОБА_3 , вказуючи про її психічне захворювання, повинен був дбати про неї та піклуватись, і за відсутності відповідей на його неодноразові телефонні звернення до колишньої дружини ОСОБА_4 , мав би з розумних підстав з`ясувати причини такої поведінки ОСОБА_4 , з якою проживала його хвора дочка, що в період визначених експертними дослідженнями термінів смерті останніх з 01 серпня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (два місяці) ним не здійснено.
Також здійснення досудового розслідування та не з`ясування слідчими наявності його, як батька ОСОБА_3 , не створювало останньому перешкод у прийнятті спадщини та не унеможливлювало подання ним заяви про прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України.
Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий висновок висловив Верховний Суд у постановах від 15 травня 2024 року в справі №953/18814/20 (провадження № 61-13599св23), від 26 квітня 2024 року в справі №161/17389/23 (провадження № 61-3763св24), від 03 квітня 2024 року в справі №39/8197/21 (провадження № 61-14773св23). 
За даних обставин позивачем не наведено непереборних обставин, які перешкоджали б йому в період з 01 жовтня 2024 року по 01 квітня 2025 року як самостійно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після своєї дочки за місцем її відкриття, так і надіслати заяву про прийняття спадщини поштою на адресу нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при цьому в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.
Судом також враховується, що відповідач ОСОБА_2 , яка також є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину ОСОБА_3 у встановленому ЦК України порядку, тому поновленням порушених, на переконання позивача, прав відбудеться втручання у її права, що не відповідатиме принципу пропорційності, а також це призведе до порушення принципу правової визначеності стосовно іншого спадкоємця, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права.

Із врахуванням викладеного позов задоволенню не підлягає.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вказане судове рішення відповідно до ч.1 ст.244 ЦПК України ухвалене та проголошене 16 березня 2026 року.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 244, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.