ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3917/25
Провадження № 22-ц/820/669/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Ярмолюк О.І.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю: представника позивача-відповідача Чорнобая Романа Володимировича, відповідача-позивача ОСОБА_1 , її представника
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/3917/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Худняком Віктором Анатолійовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року у складі судді Продана Б.Г. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частки вартості автомобіля та пайового внеску за квартиру.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У лютого 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частини спільно набутого майна подружжя, а саме: житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначав, що з 17.11.2007 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.09.2023 року.
Позивач посилався, що 07.09.2021 року сторони придбали частину будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 158,2 кв м, з якої житлова площа становить 87,9 кв м. Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0763 га, кадастровий номер 6810100000:01:003:010, яка також була предметом договору купівлі-продажу. З часу придбання цієї нерухомості і по день розірвання шлюбу, вони проживали спільно проживали у вказаному будинку. Однак у зв`язку із погіршенням відносин, відповідачка залишилася проживати у спірному будинку та забрала ключі у позивача, своїми діями фактично позбавила його можливості проживати у спільному будинку, у зв`язку з чим він змушений винаймати інше житло. 
Позивач вважав, що має право на визнання за ним права власності на частину зазначених об`єктів нерухомості. 
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь частини вартості автомобіля Chevrolet lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 83 000 грн та її частки у вартості оплаченого паю за кооперативним договором № 403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року в розмірі 16 826 доларів США. 
В обґрунтування вимог зустрічного позову ОСОБА_1 посилалася, що вона з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, 29.05.2019 року ОСОБА_2 придбав автомобіль Chevrolet модель lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, таким чином даний автомобіль придбаний у період перебування сторін у шлюбі, відтак підлягає поділу як спільне майно подружжя. Відповідно до Висновку про вартість майна № 567/01 від 12 травня 2025 року ринкова вартість вказаного автомобіля становить 166 000 грн, відтак з ОСОБА_2 на її користь підлягає стягненню половина вартості автомобіля в сумі 83 000 грн, оскільки автомобіль постійно перебуває у його користуванні, тому вона має право на компенсацію його вартості в межах своєї частки. 
Крім того, 19 січня 2021 року між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» було укладено Кооперативний договір № 403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2». На виконання умов зазначеного договору, подружжям 20.01.2021 року внесено на користь кооперативу 948 647 грн, що еквівалент 33 652 дол. США, тому ОСОБА_1 вказувала, що вона також має право на частки від вартості оплаченого паю за кооперативним договором № 403-01 в розмірі 16 826 Доларів США. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року, з врахуванням виправленої описки, відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 року, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1\2 від 1\2 частини будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальна площа земельної ділянки – 0,0763 га, кадастровий номер 6810100000:04:003:0107, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 – 2502 грн. судових витрат.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 – 34896 грн. 50 коп. 1\2 частина грошової компенсації вартості автомобіля Chevrolet модель lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в решті позовні вимоги зустрічної позовної заяви – залишено без задоволення.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку та земельної ділянки та відмови у задоволенні її позовної вимоги про стягнення частини пайового внеску та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 229/4000 частки у житловому будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , крім того стягнути з ОСОБА_2 на її користь частку у вартості оплаченого паю за кооперативним договором № 403-01 в розмірі 16 826 Доларів США. 
Апелянтка посилається, що судом не прийнято до уваги джерело походження коштів на придбання спірного майна, оскільки кошти на придбання частки у будинку були отримані після продажу нею квартири, яка отримана від її батьків, після продажу саме цієї квартири АДРЕСА_2 , того ж дня за рахунок отриманих від продажу коштів було придбано іншу квартиру АДРЕСА_3 , при цьому ОСОБА_2 написав у нотаріуса розписку, що кошти, які витрачені на придбання квартири є особистими коштами дружини, вказані обставини також можуть підтвердити свідки ріелтор ОСОБА_3 та нотаріус ОСОБА_4 у серпні 2021 року квартира АДРЕСА_3 , була продана нею особисто за 1 080 000 грн, після укладеного правочину, 07.09.2021 року зазначені кошти були використані ОСОБА_1 для придбання частки будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , при цьому вартість придбаного майна становить 1 400 800 грн, що еквівалентно 52 268 Доларів США. Наведені обставини свідчать, що спірний будинок в частці 77,1% був придбаний за рахунок коштів, які мають виключно особисте походження ОСОБА_1 і лише в частці 22,9% за спільні кошти подружжя, таким чином частка ОСОБА_1 в частці спірного будинку складає 88,55%, а частка ОСОБА_2 – 11,45%. 
Також суд першої інстанції не перевірив фактичний обсяг сплачених коштів за Кооперативним договором №403-01 щодо об`єкта будівництва у ЖБК «Академмістечко», адже ОСОБА_2 жодним чином не заперечував факт внесення коштів та їх розмір, відтак суд безпідставно не вирішив заявлену позовну вимогу про поділ сплачених за цим договором коштів. 
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає доводи викладені в апеляційній скарзі безпідставними та такими що не підлягають до задоволення. Посилання ОСОБА_1 на те що частина будинку та земельна ділянка по АДРЕСА_1 , є її особистою приватною власністю є безпідставними, адже вказане нерухоме майно в період перебування у шлюбі, при цьому судом не прийнято до уваги надана розписка, що вказане майно придбано за особисті кошти ОСОБА_1 . Крім того, вказує позивач – відповідач, що апелянтка необґрунтовано посилається, що частина будинку та земельної ділянки придбані лише за рахунок її коштів від продажу квартири АДРЕСА_3 , адже вказана квартира також була придбана за спільні кошти подружжя. 
ОСОБА_2 посилається, що дійсно під час перебування у шлюбі вони дійсно уклали Кооперативним договором № 403-01 щодо об`єкта будівництва у ЖБК «Академмістечко» та фінансування будівництва квартири в будинку АДРЕСА_4 , що у місті хмельницькому, проте на сьогоднішній день будинок в експлуатацію не прийнятий, будівництво не ведеться, а відтак право власності на цей об`єкт нерухомості він не може оформити та користуватися придбаним житлом, тому відсутні підстави для стягнення з нього компенсації за дану квартиру. 
Рішення суду в частині визнання права власності на частини будинку та земельної ділянки, а також стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 – 34896 грн. 50 коп. 1\2 частина грошової компенсації вартості автомобіля Chevrolet модель lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішенню суду скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового судового рішення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом правильно встановлено, що сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 17.11.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 вересня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
Під час перебування сторін у шлюбі 07.09.2021 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як продавцями та ОСОБА_1 як покупцем укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за яким продавця продали, а покупець купив частину житлового будинку, загальною площею 158,2 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0763 га, кадастровий номер 6810100000:01:003:0107, по АДРЕСА_1 за 1400800 грн.
В договорі зазначено, що цей договір укладається покупцем за згодою подружжя у формі заяви.
Перед укладенням угоди ОСОБА_2 надав нотаріусу заяву, в якій надав свою згоду своїй дружині ОСОБА_1 на купівлі і укладення договору купівлі продажу частини вищевказаного будинку та земельної ділянки.
Також під час перебування сторін у шлюбі 19.01.2021 року ОСОБА_2 та Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» укладено Кооперативний договір №403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2», за умовами якого ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_4 за рахунок внесків пайовика та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати пайовику квартиру, обумовлену даним договором, а пайовик зобов`язується сплатити ЖБК внески в порядку та розмірах, визначених даним договором. Кооператив закріплює за пайовиком квартиру, площею 88,7 кв.м., АДРЕСА_5 на другому поверсі у дев`яти поверховому житловому будинку по АДРЕСА_4 . Розмір пайового внеску визначено у гривнях з встановленням еквіваленту в доларах США та розмір внеску становить 948647 грн., що еквівалентно 33652 долара США.
На виконання умов зазначеного договору, подружжям 20.01.2021 року внесено на користь Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» 948647 грн., що не заперечується сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. 
Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц.
Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Отже, обов`язок доказування, що майно подружжя було придбано за особисті кошти одного із подружжя, покладається саме на того з подружжя, який заперечує факт придбання майна за спільні кошти. 
При цьому згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За змістом статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами було зареєстровано 17.11.2007 року, розірвано 14 вересня 2023, а спірну частину житлового будинку сторони придбали 07.09.2021 року.
В ході розгляду справи ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, вказувала, що кошти, сплачені за придбання частини будинку були її особистими коштами, отриманими від продажу квартири АДРЕСА_3 в сумі 1080000 грн. у серпні 2021 року, яка в свою чергу була придбана за кошти, отримані ОСОБА_1 від продажу квартири АДРЕСА_2 , що перебувала у її приватній власності на підставі договору дарування та в порядку спадкування.
Такі ж доводи наведені апелянтом і в апеляційній скарзі
Однак колегія суддів такі доводи апелянта відхиляє, так як після продажу квартири АДРЕСА_3 в сумі 1080000 грн. у серпні 2021 року договір купівлі-продажу частини будинку по АДРЕСА_1 був укладений 07 вересня 2021 року, тобто майже через місяць після укладення попереднього правочину.
При цьому апелянтом не надано суду жодних доказів, що виключно саме кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_3 , були витрачені на придбання спірного житлового будинку.
На час придбання частини будинку подружжя перебувало в шлюбі тривалий термін часу, разом несли витрати на утримання сім`ї та отримували відповідні доходи, які в розумінні вимог СК України належали дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
За таких обставин відсутні підстави стверджувати про придбання спірної частини будинку, в тому числі і за особисті кошти апелянтки. Вказана обставина судом не встановлена і апелянтом не доведена.
В той же час, відмовляючи в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь її частки у вартості оплаченого паю за кооперативним договором № 403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року в розмірі 16826 дол. США, з тих підстав, що ОСОБА_2 не набув право власності на квартиру, а тому не має підстав виплачувати ОСОБА_1 компенсації частини, суд допустив помилку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Як вказано вище згідно статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 146 ЖК України поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду. Якщо поділити квартиру неможливо, один з колишнього подружжя, за яким визнано право на частину паєнагромадження, вправі вимагати від другого, який є членом житлово-будівельного кооперативу, виплати йому суми, що відповідає його частині паєнагромадження. Після одержання зазначеної компенсації він повинен звільнити займане приміщення, а в разі відмовлення - підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Згідно з частинами другою, третьою статті 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
У частині другій статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно.
Таким чином, при внесенні паю в житлово-будівельний кооператив за рахунок коштів подружжя, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю подружжя, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними (див. постанови Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 205/2696/15-ц, від 28 січня 2021 року у справі № 487/4884/18, від 09 червня 2021 року у справі № 462/1971/17, від 02 листопада 2023 року у справі № № 343/79/22 та від 13 грудня 2023 року у справі № 161/10959/21).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 727/7573/17 зазначено:
«Установивши, що пай за квартиру внесений подружжям у ОБЖК «Зоряний-2» у період шлюбу і за рахунок спільних коштів, а також враховуючи відсутність документів на спростування цих обставин, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1.
Доводи касаційної скарги про те, що судом не застосовано статтю 146 ЖК УРСР безпідставні, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про визнання права власності на частину паєнагромадження, так як право власності на квартиру, за яку на час розгляду справи судом пай було внесено в повному обсязі, не зареєстровано, а, відтак, і питання її поділу між подружжям не може бути вирішено».
У справі, що переглядається відповідач-позивач ОСОБА_1 в позовній заяві стверджувала, що внесені кошти за кооперативним договором №403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року як оплата паю є спільними коштами подружжя, тобто вона має право на частину даних паєнагромаджень, а тому у порядку поділу майна подружжя просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 частину даних коштів , проте в розмірі 16826 доларів США.
Як вбачається з матеріалів справи паєнагромадження за кооперативним договором №403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року були внесені чоловіком апелянтки під час перебування сторін у шлюбі і були спільним сумісним майном подружжя.
Об`єктивних доказів, що поділити квартиру, на яку за вищевказаним договором ОСОБА_2 набув речові права можливо не здобуто і таких доказів сторонами суду не надано, а відтак ОСОБА_1 в порядку норм СК України та ст. 146 ЖК України має на частину паєнагромадження за вищевказаним договором та право вимагати від ОСОБА_2 , який є членом житлово-будівельного кооперативу, виплати їй суми, що відповідає її частині від загальної суми паєнагромадження 948647 грн в розмірі в сумі 474323,5 грн. з втратою права вимагати за нею визнання права власності на частину квартири після прийняття об`єкту нерухомості в експлуатацію.
За таких обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути частини від загальної суми паєнагромадження 948647 грн., сплаченого подружжям за кооперативним договором №403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року. а саме в розмірі в сумі 474323,5 грн. і неприйняття об`єкту нерухомості в експлуатацію жодним чином не впливає на її права на стягнення вищевказаних коштів.
Однак при цьому колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення вказаних коштів в доларах США в сумі 16826 доларів США.
Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України – гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ст. 533 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи за кооперативним договором №403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року було внесено грошові кошти на оплату маю саме в національній валюті України в розмірі 948647 грн.
За умовами п. 3.2 даного договору у випадку порушення пайовиком термінів сплати внесків та збільшення курсу долара США по відношенню до гривні після укладення цього договору , пайовик проводить оплату паю або недоплаченої частини у розмірі еквівалентному розміру паю (невиплаченої частини) у доларах США по курсу НБУ на дату здійснення платежу.
По справі не встановлено, що ОСОБА_2 порушив умови договору та проводив оплату паю або недоплаченої частини у розмірі еквівалентному розміру паю (невиплаченої частини) у доларах США по курсу НБУ на дату здійснення платежу.
ОСОБА_2 сплатив на виконання умов договору всю суму коштів передбачених догоровом.
Отже, що стосується умов договору, що розмір пайового внеску визначено у гривнях з встановленням еквіваленту в доларах США, то вказані умови стосуються лише правовідносин між сторонами договору, а саме між ОСОБА_2 та ОК «ЖБК «Академмістечко-2», в частині своєчасного виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ОК «ЖБК «Академмістечко-2» на внесення паю у відповідному розмірі до відповідного терміну, і знову ж таки кошти мають вноситись у гривні з урахуванням еквіваленту до долара США.
В зв`язку з цим еквівалент суми паю до долара США не може застосовуватись до правовідносин між подружжям в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення частини паєнагромаджень з ОСОБА_2 в разі поділу майна подружжя.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви ОСОБА_1 заявила дві позовні вимоги майнового характеру з ціною позову 781952,04 грн. і сплатила відповідно судовий збір в сумі 7819,52 грн.
Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення компенсації частини автомобіля задоволено в сумі 34896,5 грн. і рішення в цій частині ОСОБА_1 оскаржено не було.
За результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення частини від загальної суми паєнагромадження 948647 грн., сплаченого подружжям за кооперативним договором №403-01 підлягає скасуванню, позов цій частині підлягає задоволенню частково на суму 474323,5 грн. 
Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково на загальну суму 509 220 грн. (474323,5+34896,5) або на 65,12% від ціни позову (509220х100/ 781952,04). 
В зв`язку з цим з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати за подання позову в сумі 5092,07 (7819,52 х65,12%) грн..
При подачі апеляційної скарги апелянт сплатила судовий збір в сумі 14184,7 грн. з врахуванням оскарження судового рішення в частині визнання за ОСОБА_2 права на частини спірного будинку (ціна позову в цій частині 140592,5 грн – вартість частини будинку), на частину земельної ділянки (ціна позову в цій частині 106102,5 грн вартість частини земельної ділянки), відмовив в її позові в стягненні 16826 доларів США, еквівалент 698950,04 грн.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково в частині стягнення з ОСОБА_2 на ї користь частини паю в розмірі 474323,5 грн.
Отже апеляційна скарга задоволена на 50,16% (474323,5х100/945645) від ціни позову в частині оскаржуваного судового рішення суми (140592,5+106102,5+698950,04=945645).
З врахуванням викладеного з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 7115,05 грн. (14184,7х50,16%).
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Худняком Віктором Анатолійовичем, задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року в частині відмови в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь її частки у вартості оплаченого паю за кооперативним договором №403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року в розмірі 16826 дол. США скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) частини від загальної суми паєнагромадження, сплаченого подружжям за кооперативним договором № 403-01 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу та закріплення за ним паю в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко-2» від 19.01.2021 року, в розмірі 474323,5 грн
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання зустрічного позову в сумі 5092,07 грн.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Стягнути ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 7115,05 грн 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук 
О.І. Ярмолюк