Номер провадження: 11-кп/813/728/26
Справа № 504/4170/24 
Головуючий у першій інстанції  ОСОБА_1  
Доповідач         ОСОБА_2 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 ,
захисника – ОСОБА_7 
обвинуваченого – ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.01.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12024162200000180 від 13.09.2024 відносно:

ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Скосарівка Миколаївського району Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 27.03.2024 Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 100 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції  ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Зазначеним вироком суду першої інстанції  ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він будучи батьком неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаючи про зобов`язання передбачені ст. 150 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дітей, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дітей і батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати їх до самостійного життя та праці - умисно ухилився від виконання покладених на нього перелічених обов`язків.
Згідно судового наказу, що виданий Комінтернівським районним судом Одеської області по справі (№504/2699/21) від 04 листопада 2021 року з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 09 серпня 2021 року, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13 вересня 2034 року.
ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на ухилення від сплати аліментів умисно, систематично з березня 2024 року по серпень 2024 року злісно ухилявся від сплати аліментів у встановленому судом порядку, кошти на утримання свого неповнолітнього сина не виплачує, заходи погашення заборгованості по аліментах, що утворилась, не приймає.
Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.03.2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
Проте, ОСОБА_8 повторно своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати аліментів, висновків для себе не зробив, офіційно не працевлаштувався, обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини не виконує, шляхом приховування свого місця роботи та фактичних грошових надходжень (заробітків), не повідомивши про них державного виконавця, незважаючи на його повідомлення та попередження про кримінальну відповідальність, передбачену законом за умисну несплату аліментів, тим самим злісно і умисно ухиляється від сплати встановлених судовим наказом аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в період з березня по серпень 2024 року ОСОБА_8 повинен був сплатити аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 щомісяця у розмірі 3517 (три тисячі п`ятсот сімнадцять ) гривень 25 копійок, на загальну суму 21103 (двадцять одна тисяча сто три ) гривні 50 копійок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 подали аналогічні за своїм змістом апеляційні скарги, в якій не оскаржують правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте вважають, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи апеляційної скарги обґрунтували тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, не поклав на останнього обов`язки, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин апелянти просили оскаржений вирок скасувати в частині призначення ОСОБА_8 покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Потерпіла ОСОБА_12 , будучи належним чином сповіщеною про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. При цьому клопотань про її обов`язкову участь у судовому засіданні не заявлялось.
За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілої, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за її відсутності.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які залишили вирішення питання на розсуд суду, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою винуватість у скоєнні кримінального проступку, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, тому суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.
Оскільки в апеляційних скаргах стороною обвинувачення не оскаржуються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 164 КК України, тому апеляційний суд не переглядає вирок суду першої інстанції в цій частині.
Разом з тим, що стосується доводів апеляційних скарг, то колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті (санкції частини статті) Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий за кримінальний проступок, передбачений цією статтею (покарання за яке відбув повністю), а також те, що останній не має постійного місця роботи, внаслідок чого в період з березня по серпень 2024 року у нього утворилася заборгованість по несплаті аліментів на утримання сина, на загальну суму 21103 грн 50 коп., у зв`язку з чим суд вважав за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
Законом України №3342-IX від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав чинності 28.03.2024, внесено зміни до ст. 52 КК України та доповнено його ст. 59-1 КК, якими передбачено новий вид основного покарання - пробаційний нагляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Положеннями ч. 2 ст. 59-1 КК України визначено обов`язки, які суд покладає на особу у разі призначення покарання у виді пробаційного нагляду, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Також, суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки передбачені ч. 3 цієї статті, а саме:
1) використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою;
2) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля;
3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
5) пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.
Разом з тим, судом першої інстанції у порушення вимог норм кримінального закону у резолютивній частині вироку при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки не покладено на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки передбачені ст. 59-1 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Така помилка підлягає виправленню у межах повноважень суду апеляційної інстанції, шляхом задоволення апеляційних скарг, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що у разі коли в апеляційній скарзі ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом призначення йому більш суворого покарання, то у разі задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції скасовується та ухвалюється новий вирок.
За таких обставин, апеляційні скарги підлягають задоволенню, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання скасуванню з ухваленням апеляційним судом у цій частині нового вироку.

Керуючись статтями 370, 372, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційні скарги прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 – задовольнити.
Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.01.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12024162200000180 від 13.09.2024 відносно, яким ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України - скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4