Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
м. Вінниця
13 лютого 2026 р.  Справа № 120/11401/25
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Крапівницької Н.Л., 
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, 
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" 
про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (далі- відповідач) про визнання протиправною, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63698527.
Ухвалою відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що 20 листопада 2020 року до приватного виконавця звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» із заявою № 20027714 від 26 жовтня 2020 року про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №30307 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 19319,63 гривень. В заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначена інформація, яка вказана у виконавчому написі, а саме, що фактичним місцем проживання Боржника – ОСОБА_1 , є АДРЕСА_1 .
При прийнятті виконавчого документа до виконання приватним виконавцем перевірено виконавчий напис на відповідність вимог передбачених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, на думку відповідача, жодного порушення у відповідність п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем не виявлено, в результаті чого прийнято до виконання.
Третя особа правом на подання письмових пояснень не скористалась, повідомлена належними чином, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою від 09.02.2026 клопотання відповідача про залишення позову без розгляду залишено без задоволення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Як слідує з матеріалів справи, 20 листопада 2020 року до приватного виконавця звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд» із заявою №20027714 від 26 жовтня 2020 року про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №30307 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 19319,63 гривень.
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М..В. 23.11.2020 прийнято поставу про відкриття виконавчого провадження №63698527, постанови про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «Фінавнсова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 19319,63 грн.
Позивач вказує, що приватним виконавцем Малковою М.В. у виконавчому провадженні ВП № 63698527 було зазначено поряд з адресою його проживання, не існуючу адресу проживання, а саме: АДРЕСА_2 . 
Зазначає, що за цією адресою він ніколи не проживав та не проживаю на сьогоднішній момент, тому, з метою отримання відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження та встановлення фактів, пов`язаних з таким відкриттям, 08 серпня 2025 року ним було надіслано на офіційну електронну адресу відповідача заяву про надання копії зазначених документів, однак станом на день подання позову відповіді так і не отримано.
Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження".
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404 визначено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.
Статтею 4 Закону №1404 визначено вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.
Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону №1404 у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі Закон №1403) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону №1403, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Частиною першою статті 25 Закону №1403 передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Частиною першою статті 5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини другої статті 25 Закону №1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Як слідує з матеріалів справи, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № НОМЕР_1 , де в реквізитах вказано адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .
08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження – м. Вінниця, адреса реєстрації, АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ; фактичне місце роботи невідоме, який є боржником за кредитним договором 010-01501-180215 від 18.02.2015, укладеним між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд».
Матеріалами справи підтверджено, що позивач – ОСОБА_1 , з 1996 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з територіальної громади.
З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що адреса реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , місце проживання - АДРЕСА_1 , тобто вказана інформація про місце реєстрації/проживання була відома відповідачу і без будь-якої її перевірки відповідач винесла постанову про відкриття виконавчого провадження.
Крім того, відповідно Договору, виконавчого напису, та і на час відкриття виконавчого провадження №63698527 з примусового виконання Виконавчого напису №30307, виданого 08.09.2020, боржник був зареєстрований у м. Вінниця, що не відноситься до виконавчого округу відповідача.
Так, Верховний Суд, формуючи висновок щодо застосування статті 24 Закону №1404-VІІІ (постанова від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20) зазначив, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо фізичної особи-боржника має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.
Окрім того, Верховний Суд вказав, що нез"ясування приватним виконавцем адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону №1404-VIII (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо).
У постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №380/9335/20, у якій, зокрема, вирішувалося питання відступу від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №380/7750/20, Верховний Суд дійшов висновку, що у виконавчому провадженні місце проживання боржника відіграє важливу роль як для визначення виконавчого округу, в якому має здійснюватися виконавче провадження, так і для можливості реалізації боржником своїх прав і виконання обов`язків у виконавчому провадженні.
У зв`язку з цим Верховний Суд погодився з висновками, викладеними у постанові від 31.03.2021 в справі №380/7750/20, про те, що примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника.
Отже, виконавчий документ прийнято відповідачем до виконання з порушенням вимог закону щодо місця виконання.
Доводи представника відповідача про те, що державний виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, яке зазначив стягувач, і не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та повертати його стягувачу суд оцінює критично.
Згідно з частиною третьою статті 26 Закону №1404, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Згідно з пунктом 13 розділу ІІІ Інструкції приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою.
Так, дійсно, судом встановлено, що стягувачем у заяві про примусове виконання рішення, адресою місця проживання боржника зазначено дві адреси, однак з яких відноситься до виконавчого округу відповідача.
Проте, як зазначено вище, у виконавчому документі містилась інша адреса боржника у м. Вінниця, яка, відповідно, до виконавчого округу відповідача не відноситься.
Отже, відкриваючи виконавче провадження відповідач належним чином не пересвідчився з достовірних джерел про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону №1404 та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження в іншому виконавчому окрузі.
Відтак, відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, яка була зазначена у виконавчому документі.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2020 ВП№63698527.
При цьому, суд зауважує, що стягувач не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий напис нотаріуса до виконання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи представника позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 968,96 грн., підлягають стягненню за рахунок відповідача. Водночас витрати на правничу допомогу в сумі 10000 не підлягають стягнення, оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем таких витрат. 
Керуючись ст.ст.73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, 

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2020 ВП №63698527.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна (вул. Черчилля Вінстона, 42, офіс 329, м. Київ, РНОКПП НОМЕР_3 )
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" ( місто Київ, вул. Саксаганського,14, оф.301, код ЄДРПОУ 42642578).
Суддя підпис  Крапівницька Н. Л.
Згідно з оригіналом Суддя:
Секретар: