ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 404/3114/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 28 листопада 2025 року у справі № 404/3114/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області Подолян Віктора Васильовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4332273 від 23.03.2025 року та провадження у справі закрити.
Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 28 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 ..
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про задоволення його позовних вимог.
В обґрунтування скарги позивач зазначив, що відповідачем зроблено висновок про наявність тонування, виходячи з результатів власного спостереження, без вивчення технічних характеристик та заводських установок транспортного засобу, без замірювання ступеня пропускання видимого світла, а отже такий висновок є суб`єктивним та недостовірним. Реєстрація транспортного засобу та видача свідоцтва сервісним центром МВС свідчить про те, що він за своїми характеристиками відповідає обов`язковим вимогам правил та нормативів. Отже, оскільки держава дозволила реєстрацію і експлуатацію ТЗ, отримавши від особи всі платежі за його реєстрацію, подальша заборона використання цього транспортного засобу через наявність у автомобілі заводського тонування чи покриття на розсіювачі світлових приладів, вказує на грубе порушення прав водія.
Департаментом патрульної поліції було подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. У відзиві звертає увагу суду, що встановлення на освітлювальний прилад розсіювача або лампи, що не відповідає типу даного світлового приладу (пункт 31.4.3 (г) ПДР), а також нанесення на розсіювачі освітлювальних приладів тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання (пункт 31.4.3 (г) ПДР) слід розцінювати як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 23.03.2025 року 00 год. 03 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницькому по вул. Шевельова (Салтикова-Щедрина), на розсіювачах світлових приладів якого було нанесено тонування, що зменшувало їх прозорість та світло пропускання.
По цьому факту 23.03.2025 року інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області Подолян В.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4332273, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.
Правомірність вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що є доведеним та підтвердженим належними доказами факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідно, до позивача правомірно застосовано спірною постановою штраф за таке правопорушення. 
За наслідками перегляду судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Правилами дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей зовнішніх світлових приладів і невідповідності таким вимогам (пункт 31.4.3):
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
6) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу,
г) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Норми КУпАП передбачають декілька складів адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням порядку експлуатації зовнішніх світлових приладів. Зокрема, частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за переобладнання зовнішніх освітлювальних приладів з порушенням вимог відповідних стандартів.
Вимоги до зовнішніх освітлювальних приладів зазначені у ДСТУ 3649:2010. «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання». Зміна їх типу, кольору, розміщення і режиму роботи внаслідок цілеспрямованих дій (пункт 31.4.3 (а) ПДР), встановлення на освітлювальний прилад розсіювача або лампи, що не відповідає типу даного світлового приладу (пункт 31.4.3 (г) ПДР), а також нанесення на розсіювачі освітлювальних приладів тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускания (пункт 31.4.3 (г) ПДР) слід розцінювати як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.
Відповідно до пункту 6.1.1 ДСТУ 3649:2010 «КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено застосовувати зруйновані та з тріщинами на світло відбивальних поверхнях або розсіювачах ПЗС, установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світло пропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір. 
Як встановлено інспектором патрульної поліції, на транспортному засобі MAZDA 6, номерний знак НОМЕР_1 було додатково встановлено тонування освітлювальних приладів, що не відповідає конструкції ТЗ та суперечить ДСТУ 3649:2010.
Відеозаписом підтверджено факт того, що на транспортному засобі під керуванням позивача було нанесено тонування на розсіювачах задніх світлових приладів.
В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не міститься в особливих відмітках відомостей щодо заводського тонування на розсіювачах задніх світлових приладів. Тому колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що держава дозволила реєстрацію і експлуатацію ТЗ, а отже подальша заборона використання цього транспортного засобу через наявність у автомобілі заводського тонування чи покриття на розсіювачі світлових приладів, вказує на грубе порушення прав водія. 
Відхиляє суд і доводи скаржника про недопустимість як доказу відеозапису, оскільки постанова не містить посилань на такі докази. Матеріалами справи спростовуються такі доводи позивача. Спірна постанова у графі 7 містить відповідні посилання на докази, що долучаються: відеофіксація.
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, може вважатися належним доказом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та правомірність застосування до нього адміністративного стягнення.
Законні підстави для скасування спірної постанови, як і для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відсутні.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 28 листопада 2025 року у справі № 404/3114/25 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак