ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/154/26	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П. 	
Провадження № 33/817/164/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Сідорова В.М. 

розглянувши, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сідорова В.М., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 09 січня 2026 року о 20:24 год. в м. Кременець по вул. С. Петлюри, 4-Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом “Ауді А6”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі охорони здоров`я водій відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Сідоров В.М. зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм права, а тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 09.02.2026 року скасовано постанову серії ЕНА №6488209 якою на ОСОБА_1 було накладено штрафу за порушення вимог ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та закрито провадження за відсутності складу правопорушення, що має преюдиціальне значення для цієї справи.
Зазначає, що суд першої інстанції помилково та необґрунтовано встановив наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ігноруючи повну відсутність об`єктивних доказів стану алкогольного сп`яніння, неправильно інтерпретуючи дії ОСОБА_1 як "свідому відмову" від огляду та не з`ясувавши всі елементи складу правопорушення відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
Також вказує, що згідно відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається відсутність ознак, на які посилаються працівники поліції, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, хиткої ходи та вираженого тремтіння пальців рук. Крім того, у протоколі відсутні згадки про інші ознаки з Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (далі- Інструкція №1452/735), що робить висновок поліції неповним і вибірковим.
Зауважує, що з відеозапису вбачається, що пропозиція поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була нечіткою та неповною. Зокрема, не можливо встановити, який саме огляд пропонується пройти ОСОБА_1 і від якого він відмовляється.
Зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Стверджує, що відеозапис не охоплює всю процедуру фіксації правопорушення і вказує, якщо відео неповне, то потрібні два свідки для підтвердження, яких не було вказано в матеріалах. Відсутність свідків порушує принцип об`єктивності.
Звертає увагу суду на відсутність у матеріалах справи документів про технічний стан приладу, що у свою чергу робить пропозицію огляду незаконною. 
Стверджує, що суд порушив положення статті 245 КУпАП, не провівши порівняльний аналіз доказів та не запросивши додаткових доказів. Оцінка доказів не відповідає статті 252 КУпАП, оскільки суд вибірково покладається на протокол, ігноруючи відео як більш об`єктивне джерело. На думку апелянта, це порушує статтю 6 Європейської конвенції з прав людини (право на справедливий суд), як встановлено в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України» 
На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував ст.33 КУпАП та без обґрунтування наклав максимальну санкцію, а саме штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. 
Просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Сідорова В.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 562905 від 09.01.2026, який був предметом дослідження місцевого суду, 09 січня 2026 року о 20:24 год. в м. Кременець по вул. С. Петлюри, 4-Б, водій ОСОБА_1 керував т.з. Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі охорони здоров`я водій відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. 
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його підпис, пояснень чи зауважень щодо протоколу не надано.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції та відеореєстратора із службового автомобіля працівників патрульної поліції.
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено транспортний засіб Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 по вул.С.Петлюри, 4-Б в м. Кременець, який був зупинений працівниками патрульної поліції. Одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки транспортного засобу. 
Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 спочатку не заперечував факту керування транспортним засобом, однак після повідомлення водію про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння він почав заперечувати факт керування транспортним засобом. 
Окрім того, оглянутим апеляційним судом відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції, встановлено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. На вказане ОСОБА_1 відповів, що алкогольних напоїв не вживав. Працівниками поліції водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу (алкотестера), так і в закладі охорони здоров`я. Проте ОСОБА_1 від виконання обов`язку, передбаченого пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, категорично відмовився, у зв`язку з чим був повідомлений про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи захисника про те, що працівниками поліції не було конкретизовано вид запропонованого огляду, а також що ОСОБА_1 не було зрозуміло суті такої пропозиції, спростовуються наявним відеозаписом, оскільки волевиявлення останнього було чітким, усвідомленим та спрямованим на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме — відмова водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наведені апелянтом міркування щодо не охоплення всієї процедури огляду відеофіксацією носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису. 

Твердження сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння є незаконним, оскільки під час його проведення працівники поліції не залучили свідків, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейські зобов`язані залучити двох свідків.
Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи.
За таких обставин, у поліцейських не було підстав для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Отже, огляд правопорушника на стан сп`яніння проведено з дотриманням вимог ч. 2 ст. ст. 266 КУпАП.

Доводи захисника, що ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння які наведені поліцейським, та поліцейськими не проводилась перевірка таких ознак, не заслуговують на увагу, оскільки встановлення ознак сп`яніння є оціночним суб`єктивним судженням поліцейського під час спілкування із водієм, вимоги КУпАП та Інструкції щодо огляду водіїв на стан сп`яніння, не вимагають проведення окремого огляду для встановлення таких ознак. Встановлення таких ознак можливе під час спілкування із водієм за особистим судженням поліцейського, що в подальшому є підставою для проходження огляду задля підтвердження або спростування перебування водія в стані сп`яніння.
Отже, вимогами закону передбачена процедура проведення саме огляду водія на стан сп`яніння, якій передує встановлення ознак сп`яніння поліцейським, за своїм внутрішнім переконанням та критеріями. В даному випадку, ознаки сп`яніння наголошені водію ОСОБА_1 , а тому останній мав обов`язок на вимог поліцейського пройти відповідний огляд, від чого останній відмовився.

Посилання апелянта на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 562905 від 09.01.2026 року була скасована, суд до уваги не бере, оскільки такі обставини не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості останнього у його вчиненні і, у межах даної справи, не мають преюдиційного значення. 

Що стосується відсутності у матеріалах справи документів про технічний стан приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» №ARCD-0533, на що захисник звертає увагу в апеляційній скарзі, то такі твердження є неспроможними, оскільки вказані документи наявні в матеріалах справи. 
Крім того, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 вимагав такі документи, як це передбачено п.5 Інструкції №1452/735, крім того останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а отже вимірювальна техніка працівниками поліції не використовувалася. 

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Сідорова В.М. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя