Справа № 521/21513/25
Номер провадження № 2/521/2106/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

12 березня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.
за участю учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» – не з`явився;
від  ОСОБА_1 – не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, ЄДРПОУ:40842831) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.
У грудні 2025 року через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» звернулося до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3378216354-372599 від 16.06.2021 року у загальному розмірі 11495 грн. 50 коп., а також про стягнення судових витрат, які складаються із суми сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та  ОСОБА_1 було укладено договір №3378216354-372599 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. За умовами договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 3500 грн., строком на 15 днів (з можливістю продовження).
За доводами позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті як банківську картку на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3378216354-372599 від 16.06.2021 року .
Однак, як вважає позивач, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 11495 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою - 7995 грн. 50 коп., що і стало підставою для звернення до суду.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Після надходження справи, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 25.12.2025 року у справі №521/21513/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін та витребувано від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію, що містить банківську таємницю.
29.01.2026 року (вх.№6066) на адресу суду від АТ КБ«ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана інформація.
Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, щодо підтримання позовних вимог, також просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, яке судом розглянуте та задоволене.
Відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач був сповіщений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у паперовому та електронному вигляді, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи таке.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 16.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено договір №3378216354-372599 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Відповідно до п.1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 3500 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п.1.2. Тип кредиту – споживчий кредит.
Відповідно до п.2.1. Кредит надається строком на 15 (п`ятнадцять діб ) днів, (далі – «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця.
Відповідно до п.2.2. Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом.
Відповідно до п.3.1. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом.
Відповідно до п.3.2. Нарахування процентів за цим Договором здіи?снюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно).
Відповідно до п.3.3. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здіи?снюватися згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору.
Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Додатком №1 до Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту сторони погодили графік розрахунків.
16.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено Паспорт споживчого кредиту до Договору №3378216354-372599, за яким також було погоджено всі умови кредитування.
На підтвердження фактичного надання кредитних коштів позивачем надано такі докази: повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК», відповідно до якого 17.06.2021 року о 17:16:30 на номер карти № НОМЕР_3 відповідно до договору №3378216354-372599 перераховано кошти в сумі 3500 грн.; лист АТ «ТАСКОМБАНК», відповідно до якого 17.06.2021 року о 17:16:28: на картку отримувача № НОМЕР_3 перераховано 3500 грн.
Із детального розрахунку заборгованості за договором №3378216354-372599 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, вбачається, що відповідач має заборгованість за вказаним кредитом у розмірі 11495 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою - 7995 грн. 50 коп.
Згідно відповіді від 29.01.2026 року (вх.6066), яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 25.12.2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що на саме на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 .
Також надана виписка по рахунку № НОМЕР_2 з 16.06.2021 року по 18.06.2021 року на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до якої 17.06.2021 року на карту № НОМЕР_2 було зарахування кошти у сумі 3500 грн. 
Інших письмових доказів, стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин, як то роздруківок з особового кабінету позичальника, заяви позичальника про перерахунок кредитних коштів на банківський рахунок, який йому не належить, матеріали цивільної справи не містять. 
Окрім наведеного, у матеріалах справи на підтвердження наданих адвокатом послуг наявні договір про надання правничої допомоги від 12.02.2025 року, укладений між АБ «ГЕРМАН ГУРСЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «КОШЕЛЬОК», Додаток до Договору від 24.11.2025 року яким визначено розмір правничої допомоги - 10000 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Гурського Г.Ю.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
У даній справі, з наданих позивачем матеріалів, судом встановлено, що 16.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено договір №3378216354-372599 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності.
Відповідно до п.1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 3500 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором.
Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК» 17.06.2021 року о 17:16:30 на номер карти № НОМЕР_3 відповідно до договору №3378216354-372599 перераховано кошти в сумі 3500 грн.; та згідно листа АТ «ТАСКОМБАНК» 17.06.2021 року о 17:16:28: на картку отримувача № НОМЕР_3 перераховано 3500 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що згідно відповіді від 29.01.2026 року (вх.6066), яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 25.12.2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що саме на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 .
Відповідно до банківської виписки, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ухвалу суду за період з 16.06.2021 року по 18.06.2021 року, на ім`я ОСОБА_2  на карту № НОМЕР_2 було зарахування коштів у сумі 3500 грн.
Розглянувши справу по суті позовних вимог, суд зазначає таке.
У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно з частиною першою ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Так, заборгованість за кредитом визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а тому суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Такої позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15.
У даному разі судом встановлено, що кредитодавцем на рахунок позичальника, у даному разі, як вказано позивачем – ОСОБА_1 перераховано кредитні кошти у розмірі 3500 грн.
При цьому, за усталеною судовою практикою, належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами.
Так, позивачем суду було надано на підтвердження своєї правової позиції щодо наявності у відповідача кредитної заборгованості повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК», з якого вбачається, що 17.06.2021 року о 17:16:30 на номер карти № НОМЕР_3 відповідно до договору №3378216354-372599 перераховано кошти в сумі 3500 грн.; та надано листа АТ «ТАСКОМБАНК», з якого вбачається, що 17.06.2021 року о 17:16:28: на картку отримувача № НОМЕР_3 перераховано 3500 грн.
Водночас, платіжна картка № НОМЕР_2 була емітована на ім`я ОСОБА_2 ; інформація про ОСОБА_1 у Банку – відсутня; факт зарахування 17.06.2021 року грошових коштів у розмірі 3500 грн. на рахунок ОСОБА_2 – підтверджено.
Відповідно до банківської виписки, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ухвалу суду за період з 16.06.2021 року по 18.06.2021 року, на ім`я ОСОБА_2 на карту № НОМЕР_2 було зарахування коштів у сумі 3500 грн.
Відтак, з огляду на наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, які б свідчили про перерахування та отримання саме відповідачем кредитних коштів у розмірі: 3500 грн., з огляду на що, суд вважає, що факт виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості у нарахованому позивачем розмірі позивачем не доведено.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. 
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд зазначає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та у даному випадку, може призвести до порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів. а не припущень, що й буле відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відтак, у даному разі, зважаючи на те, що позивачем під час судового розгляду позовні вимоги не підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, не підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів від кредитодавця на виконання умов договору №3378216354-372599 від 16.06.2021 року у розмірі 3500 грн., суд виснує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови задоволенні позову на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 202, 203, 205, 207, 509, 526, 530, 610, 612, 626, 638, 639, 1054, 1055ЦК України, ст. 2, 5, 10, 12, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, ЄДРПОУ:40842831) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено та підписано 12.03.2026 року. 
Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, ЄДРПОУ:40842831).
Відповідач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя Н.О. Шевчук