ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 квітня 2026 року	Справа №160/35775/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

16.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_2 з вимогами:
- Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у порушенні порядку встановлення відсоткових розмірів додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 при оформленні нових документів та перерахунку виплат, належних йому при звільненні.
- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , та належних йому сум при звільненні, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 (2481 грн), а саме: посадовий оклад – 4838,00 грн, оклад за спеціальним званням - 1042,00 грн, надбавку за вислугу років - 1470,00 грн, надбавку за особливості проходження служби – 100% - 7350,00 грн, премію (з січня 2022 року по грудень 2022 включно) – 14562,00 грн; провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , та належних йому сум при звільненні, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 (2684 грн), а саме: посадовий оклад – 5234,00 грн, оклад за спеціальним званням – 1127,00 грн, надбавку за вислугу років - 1590,00 грн, надбавку за особливості проходження служби -100% - 7951,00 грн та премію (за січень 2023 рік) – 380% - 19889,00 грн, премію (з лютого 2023 року) – 735% - 38470,00 грн
В обґрунтування позивних вимог позивачкою зазначено, що ОСОБА_1 є матір`ю сержанта ОСОБА_2 , який проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 та загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом 2018 – 2023 р.р. при розрахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 посадовий оклад і оклад за військовим звання та, відповідно, додаткові види грошового забезпечення та премія були обчисленні шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт, у зв`язку з цим, позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок з 01.02.2022 розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 . Відповідач повідомив Позивача про те, що посадовий оклад та оклад за військовим званням ОСОБА_2 було обчислено відповідно до діючого законодавства, а тому, на думку Відповідача, у нього відсутні правові підстави для перерахунку та виплати грошового забезпечення та виплат, належних при звільненні.
Позивачка вважаючи, що Відповідач вчинив щодо нього протиправні дії, що полягають у порушенні порядку встановлення відсоткових розмірів додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 при оформленні нових документів та перерахунку виплат, належних йому при звільненні звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін.
30.12.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти вимог викладених у позові, та зазначив, що згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум працездатних осіб становив 1762 гривні. Відтак, у межах спірних правовідносин у Позивача не виникло права на перерахунок грошового забезпечення її сина шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024 відповідно.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є матір`ю ОСОБА_2 .
Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 проходив військові службу у Військовій частині НОМЕР_2 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.10.2024 №304 був виключений зі списків особового скаладу частини та всіх видів забезпечення з 10.10.2024 року у зв`язку зі смертю.
23.10.2024 на адресу військової частини НОМЕР_2 надійшов запит з ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо отримання документів ОСОБА_2 для оформлення, виплати одноразової грошової допомоги та пенсії по втраті годувальника.
Листом від 13.11.2024 №1772/18421 військова частина НОМЕР_2 розглянула запит ІНФОРМАЦІЯ_4 та надала витребувані документи.
З довідки від 24.10.2024 року №10423 про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. №393 вбачається, що при розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 2022-2024 року використано прожитковий мінімум для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн.
Позивач вважаючи, що Відповідач вчинив протиправні дії, які полягають у порушенні норм встановлення відсоткового розміру додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 , не проведенні перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704, невиплаті у зв`язку з цим недоплачених сум, належних при виключені зі списків військової частини НОМЕР_2 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова № 704) було підвищено грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та закладено механізм щорічного збільшення його розміру у подальшому.
Так, відповідно до пункту 4 цієї постанови у редакції, що була чинною до 24.02.2018, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ Порядку № 260 регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
У разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей (пункт 1 Розділу ХХХ Порядку № 260, чинний на момент виникнення спірних правовідносин).
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділу ХХХ Порядку № 260).
З матеріалів справи вбачається, що в період 2022-2024 року ОСОБА_2 отримував грошове забезпечення розмір якого визначався Військовою частиною НОМЕР_2 на підставі чинних нормативно – правових актів. 
Доказів оскарження ОСОБА_2 розмірів отриманих ним виплат не надано, тому суд доходить висновку, що ОСОБА_2 фактично погодився з розміром грошового забезпечення отриманим ним за життя в період з 2022-2024 року.
Суд зазначає, що недоодержаним грошовим забезпеченням є суми, які були нараховані (належні до виплати), але фактично не виплачені військовослужбовцю до моменту його смерті, зникнення безвісти або звільнення.
Право на перерахунок грошового забезпечення є персональним правом військовослужбовця, пов`язаним з його особливим статусом.
Оскільки ОСОБА_2 за життя не ініціювався перерахунок його грошового забезпечення, дані суми не набули статусу «належних до виплати»(спірних), а отже не можуть вважатися недоотриманим майном.
Положеннями абзацу 2 статті 1 Закону №2262 визначено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Згідно із частинами першою та другою статті 45 Закону №2262 сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові. Членам сімей пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому статтею 44 цього Закону, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються із заробітку, з якого було проведено або мало бути проведено зазначений перерахунок пенсії.
Проте, суд зазначає, що позивачкою не надано доказів, що їй призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Таким чином, позивачка не наділена правом ініціювати перерахунок виплат грошового забезпечення, які вже були фактично виплачені її сину - ОСОБА_3 .
Крім того, з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.10.2024 року №304 вбачається, що членам сім`ї або близьким родичам загиблого виплачено грошову допомогу на поховання, премію за особливий внесок в загальні результати служби, надбавку за особливості проходження служби, матеріально допомогу для вирішення соціально-побутових питань та додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_2 діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а отже, протиправних дій відповідача щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 , суд не встановив.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко