ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року 	справа № 320/47524/25 	
 	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника акціонерного товариства “Черкаський приладобудівний завод” про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом акціонерного товариства “Черкаський приладобудівний завод” до Головного управління ДПС у Черкаській області, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору – фермерське господарство “Царина” про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

31.03.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла заява представника акціонерного товариства “Черкаський приладобудівний завод” про ухвалення додаткового судового рішення (далі – заява) щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 45000,00 грн.
На підставі ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що заява представника позивача стосується розподілу судових витрат, суд вирішив її розгляд здійснювати без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Перевіривши заяву та оцінивши доводи, суд дійшов висновку відмовити у її задоволенні, з огляду на таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Наведене свідчить, що в цій частині статті закріплене право адміністративного суду ухвалити додаткове судове рішення за наявності підстав, передбачених у законі.
Суд зазначає, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 у справі №320/47524/25 позов акціонерного товариства “Черкаський приладобудівний завод” задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області щодо нарахування акціонерному товариству “Черкаський приладобудівний завод” пені за платежем “Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” у сумі 5169866,17 грн за період з 30.04.2014 до 31.03.2025 та пені за платежем “Земельний податок з юридичних осіб” у сумі 4970491,01 гривень за період з 21.08.2012 до 31.03.2025.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області анулювати в інтегрованій картці акціонерного товариства “Черкаський приладобудівний завод” пеню за платежем “Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” у сумі 5169866,17 грн за період з 30.04.2014 до 31.03.2025 та пеню за платежем “Земельний податок з юридичних осіб” у сумі 4970491,01 гривень за період з 21.08.2012 до 31.03.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь акціонерного товариства “Черкаський приладобудівний завод” судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 24224,00 грн. (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 коп.).
В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що представник позивача у позовній заяві повідомив про намір подати докази понесених судових витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення. Отже, у разі подання позивачем доказів понесених судових витрат на правничу допомогу, це питання буде вирішене у порядку, встановленому КАС України.
Вирішуючи питання розподілу згідно з вимогами ст.139 КАС України судових витрат на професійну правничу допомогу, суд врахував таке.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Договором від 26.05.2025 №26/05 підтверджується залучення позивачем для вирішення спору судом професійної правничої допомоги АБ «Баррістерс Коммершиал».
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд врахував відсутність від відповідача клопотань в порядку вказаних ч.ч.6-7 ст.134 КАС України.
Згідно з абз.1 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Суд встановив, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав суду:
копію договору про надання правничої допомоги від 26.05.2025 №26/05;
копію додаткової угоди №1 до вказаного договору;
копію акту приймання-передачі наданих послуг від 30.03.2026 на суму 45000,00 грн;
копію рахунку-фактури від 30.03.2026 №30/03.
При цьому, на підтвердження оплати наданих послуг суду не надано жодних доказів.
Суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 відповідно до яких склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України”, від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.
Оскільки позивачем у сукупності не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, зокрема не надано доказів оплати таких витрат, відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача. 
Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-142, 252, 241-246, 255, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Ухвалити додаткове рішення у справі №320/47524/25.
Відмовити повністю у задоволенні заяви представника акціонерного товариства “Черкаський приладобудівний завод” – адвоката Данилової К.А. від 31.03.2026 (вх. від 31.03.2026 №17129/26) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 45000,00 гривень.
2. Копію цього рішення направити учасникам справи.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту. 

Суддя 	Олексій РІДЗЕЛЬ