Справа № 178/1969/25

Р І Ш Е Н Н Я 

і м е н е м У к р а ї н и 

15 квітня 2026 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді  Лісняк В.В.,
за участі секретаря Коваль Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Кринички цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 27.01.2018 кредитний договір № 200966015801, за яким позичальнику видано кредит у сумі 22 400 грн.; 07.04.2023 кредитний договір № 1011595676, за яким позичальнику видано кредит у сумі 62203,14 грн.
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 склала: 1) по кредитному договору від 27.01.2018 № 200966015801 - 34932,13 грн., з яких: 18589,06 грн. - заборгованість за кредитом; 16343,07 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 07.04.2023 № 1011595676 – 79435,72 грн., з яких: 59705,01 грн. - заборгованість за кредитом; 10,43 грн. - заборгованість за процентами; 19720,28 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.04.2025 склала 114367,85 грн. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.
Відповідно до позовної заяви, представник позивача просив розглянути справу за відсутності представника банку, проти заочного рішення не заперечував, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в позовних вимогах АТ «ПУМБ» в повному обсязі та застосувати позовну давність щодо позовних вимог АТ «ПУМБ», справу розглянути без її участі та участі відповідачки, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши докази по справі, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Судом встановлено, що 27.01.2018 між АТ «ПУМБ» та відповідачем була підписана заява № 200966015801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за умовами якої, ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок, видано кредитну картку миттєвого випуску та встановлено на неї кредитний ліміт у сумі 10 000,00 грн. Своїм підписом відповідач у паспорті споживчого кредиту підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в АТ «ПУМБ», а також надав завірені власним підписом, копії сторінок паспорта та ІПН.
Також, 07.04.2023 між АТ «ПУМБ» та відповідачем в електронній формі була підписана заява № 1011595676 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за умовами якої, ОСОБА_1 отримав споживчий кредит «Рефінансування» в розмірі 62203,14 грн. Електронним підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в АТ «ПУМБ» та надав копії сторінок паспорта та ІПН .
Долучено копії Публічної пропозиціі ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджених рішенням правління ПАТ «ПУМБ» Протокол № 653 від 30.05.2017 . 
Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (роздруківка долучена до справи у редакції, що діє з 10.06.2017) передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.
Відповідно до п.5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.
Згідно з п.5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.
Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 200966015801 від 27.01.2018, ОСОБА_1 27.01.2018 видано кредитний ліміт в сумі 10 000,00 грн., який змінювався неодноразово та останній раз був збільшений 07.09.2022 до 22 400,00 грн.
Докази видачі (надання) кредиту, наявності (утворення) кредитної заборгованості за вказаним договором у відповідача матеріали справи не містять в порушення загального обов`язку позивача щодо доказування, що враховується під час ухвалення рішення. Наявна виписка/особовий рахунок з 27.01.2018 по 09.04.2025 та розрахунок заборгованості не змінюють висновків суду, оскільки перевірити, чи було встановлено відповідачу кредитний ліміт та в якому розмірі не можливо.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Інформація, яка зазначена в розрахунку заборгованості за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості.
Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного у Постанові №336/4796/18 від 20.05.2022 р., для стягнення боргу мало надати суду кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно ще надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі № 490/10008/17 (провадження № 61-11855св19). Та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 757/39906/15-ц (провадження № 61-12781св19). В яких було зазначено, що для стягнення заборгованості за кредитним договором, кредитор, зобов`язаний довести не лише факт укладення договору, а й факт надання кредитних коштів, що має підтверджуватися відповідними первинними документами.
Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчого кредиту, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами.
Проте, під час розгляду справи знайшло своє підтвердження, що 07.04.2023 між АТ «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем укладено кредитний договір №1011595676, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на рефінансування (споживчий кредит, первісний договір №200966015801) у сумі 62203,14 гривень на сплату заборгованості у вказаній сумі, строком на 48 місяців, спосіб надання шляхом банківського переказу, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості (1,4%). За умовами вказаного договору клієнт підписанням цієї заяви беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», просить надати споживчий кредит. Так, за змістом заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб 07.04.2023, з умовами якого погодився відповідач, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії. У розділі «підтвердження та запевнення» споживач банківських послуг підтвердив, що отримав примірник цієї заяви, ознайомлений із договором (ДКБО), тарифами банку та цілком згодний, а також отримав всю необхідну інформацію.
Порядок погашення заборгованості встановлений у вказаній вище заяві та паспорті споживчого кредиту, за підписом позичальника, із зазначенням прізвища та ініціалів, що також дублює умови надання кредитних коштів, викладені у заяві та визначений у формі ануїтетних платежів.
Відповідно до п.5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.
За розрахунком позивача, станом на 09.04.2025 (включно) за відповідачем утворилась заборгованість по кредитному договору № 1011595676 від 07.04.2023 у розмірі 79435,72 грн., з яких: 59705,01 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 10,43 грн. - заборгованість по процентам, 19720,28 грн. - заборгованість за комісією.
На виконання умов укладеного кредитного договору № 1011595676 від 07.04.2023 року банк відповідно до платіжної інструкції від 07 квітня 2023 року № TR.63690041.41262.25578 видав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 62203,14 грн.
Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку за періоди з 07.04.2023 по 09.04.2025 по кредитному договору № 1011595676 від 07.04.2023, де вбачається рух коштів по рахунку відповідача.
Відповідачу направлено засобами поштового зв`язку письмову вимогу (повідомлення) Вих. № КНО-44.2.2/580 від 10.04.2025 року про виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості по кредитному договору № 200966015801 від 27.01.2018 р. у розмірі 34932,13 грн. та по кредитному договору № 1011595676 від 07.04.2023 р. у розмірі 79435,72 грн., однак у наданий строк заборгованість погашена не була.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачкою не були б укладені, колегія суддів вважає, що укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Підписавши вказані договори, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від АТ «ПУМБ»
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Так, відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що, станом на дату звернення позивача до суду з цією заявою, відповідач ОСОБА_1 має не погашену заборгованість за кредитним договором. Вказаний договір містять суми основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.
Враховуючи те, що за умовами вищезазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, заборгованість за основним боргом на підставі вищезазначеного договору підлягає стягненню з ОСОБА_1 , на користь АТ «ПУМБ».
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою 1050 ЦК України.
Стосовно пропущення строку позовної давності суд зазначає, що, оскільки як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір від 27.01.2018 № 200966015801 укладено між сторонами 27.01.2018, а платежі Відповідач здійснював до 15.06.2023, а з позовом Банк звернувся 26.08.2025 року, тобто в межах трирічного строку, а тому доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду є помилковими.
Що стосується стягнення з відповідача комісії за користування кредитом у розмірі 19720,28 грн.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Враховуючи вищевикладену позицію, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача комісії незаконна, оскільки така не передбачена Законом, а отже враховуючи викладене суд вважає, що стягнення з відповідача на користь Банку комісії у розмірі 19720,28 грн. задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -  
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ - 14282829, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070), заборгованість у сумі 59715,44 грн. та 1264,81 грн. витрат на оплату судового збору, всього 60980,25 грн. (шістдесят тисяч девятсот вісімдесят гривень 25 копійок).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Протягом тридцяти днів з дня проголошення на рішення суду всіма учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду. 

Суддя:	  	В.  В.  Лісняк 	

р