КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року м. Київ справа №320/48380/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1  
до Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян,
Київської обласної державної адміністрації
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі – відповідач 1), Київської обласної державної адміністрації (далі – відповідач 2), в якому просить суд
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (код ЄДРПОУ: 00022533, місцезнаходження: місто Київ, площа Лесі Українки, будинок 1), яке оформлене протоколом від 11 серпня 2023 року № 63-23, у частині позбавлення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та вилучення посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_2 від 11 січня 1996 року у ОСОБА_1 .
- зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію (код ЄДРПОУ: 00022533; місцезнаходження: місто Київ, площа Лесі Українки, будинок 1) поновити та підтвердити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4;
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (код ЄДРПОУ: 00022533, місцезнаходження: місто Київ, площа Лесі Українки, будинок 1), яке оформлене протоколом від 11 серпня 2023 року № 63-23, про відмову у віднесенні Позивачки до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видачі відповідного посвідчення ОСОБА_1 ;
- визнати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи категорія 1 та зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію (код ЄДРПОУ 00022533; юридична адреса: площа Лесі Українки, будинок 1, місто Київ, 01196) видати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4).
Як вказує позивач, 12 березня 2019 року Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні № 64 було розглянуто її звернення разом з документацією від 15 лютого 2019 року на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та встановлено висновок «захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС».
Крім того, Обласною спеціалізованою МСЕК позивачу повторно встановлено довічно ІІІ групу інвалідності з 01 травня 2022 року (причина інвалідності: захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС).
Причинний зв`язок захворювання за наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено позивачу як потерпілій від Чорнобильської катастрофи, на підставі посвідчення 4 (четвертої) категорії серії НОМЕР_2 , яке було видане на її ім`я 11 січня 1996 року.
На думку позивача, враховуючи, що вона зазнала впливу шкідливих радіоактивних речовин за весь час проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю та з урахуванням зазначених норм, вона право на встановлення статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
З метою заміни посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 4) серії НОМЕР_2 на посвідчення категорії 1 позивач звернулась до Відповідача 1 з відповідною заявою.
Проте, Комісією Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян прийнято рішення, оформлене протоколом від 11 серпня 2023 року № 63-23, яким відмовлено у визначенні позивачу статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, через те, що її навчання на денному відділенні в Барському педагогічному училищі (Вінницька область, місто Бар) з 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року унеможливлює постійне проживання не менше 4х років на території зони посиленого радіоекологічного контролю (місто Фастів, Київської області) станом на 01 січня 1993 року.
Позивач вважає, що відповідач 1 фактично позбавив її соціальних гарантій, якими остання була наділена, у зв`язку з наданням державою певного правового статусу - особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. 
Як вказує позивач у своїй позовній заяві, місто Фастів Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.
13 чкервня 2023 року Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області видано довідку за вих.№ 22-13/399 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 . За відомостями відділу ведення Єдиного демографічного реєстру населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_1 на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з вказаною довідкою Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована, зокрема, але не виключно: у період з 27 вересня 1983 рроку вибула на навчання за адресою: АДРЕСА_2 ; у період з 10 липня 1992 року по 31 січня 1996 року за адресою: АДРЕСА_3 ; у період з 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року ОСОБА_2 навчалася у Барському педагогічному училищі. 
Позивач зазначає, що з листа Комунального закладу вищої освіти «Барський гуманітарно-педагогічний коледж імені Михайла Грушевського» від 14 вересня 2023 вих. № 01-09/241 вбачається, що вона у період навчання з 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року була приписана до гуртожитку Барського педагогічного училища 27 грудня 1988 року, але фактично у гуртожитку не проживала та оплату за проживання в гуртожитку не здійснювала.
Як стверджує позивач, відповідачем 1 при прийнятті спірного рішення не взято до уваги той факт, що позивач під час навчання у Барському педагогічному училищі фактично у гуртожитку не проживала та по 1990 рік проживала у місті Фастів Київської області у сім`ї свого батька без реєстрації місця проживання.
Крім того, позивач зазначає, що відповідачем 1 при здійсненні підрахунку періоду проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю в місті Фастів станом на 1 січня 1993 року не враховані також канікулярні періоди навчального процесу Барського педагогічного училища для студентів денної форми навчання, зокрема, але не виключно, у період з 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року.
Також позивач вказує, що 08 грудня 1990 року Виконавчим комітетом Фастівської міської Ради народних депутатів її батькові видано ордер на жиле приміщення № 281 на право зайняття останнього жилого приміщення/квартири АДРЕСА_4 разом зі сім`єю: дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 .
На переконання позивача, оскільки вона проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (місто Фастів) не менше чотирьох років станом на 1 січня 1993 року, наявні усі правові підстави для встановлення їй категорії 1 потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
За наведених обставин, позивач вважає, що відповідач 1 порушив її право на отримання статусу особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорія 1, із числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4,та безпідставно визнав посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 від 11 січня 1996 р виданим необґрунтовано, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву послався на те, що при розгляді звернення позивача щодо видачі їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, встановлено, що видача довідки ,яка слугувала підставою для її видачі Київською облдержадміністрацією посвідчення поетрпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серія НОМЕР_2 від 11 червня 1996 року, була безпідставною, з огляду на таке.
Так, як вказано у відзиві на позовну заяву позивач навчалась в загальноосвітній середній школі № 1 міста Фастова та 1988 року отримала неповну середню освіту. 
З 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року позивач навчалась за денною формою навчання у Барському педагогічному училищі Вінницької області, винаймала житло у приватної особи та проживала у місті Бар Вінницької області.
З 15 серпня 1992 року по 31 серпня 2001 року позивач працювала в неповній середній школі № 12 міста Фастова.
Представник відповідача 2 вказує, що шляхом підрахунків та документів, що підтверджують факт перебування/проживання, визначено, що позивач постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (місто Фактів) Київської області станом на 01 січня 1993 року лише 2 роки 9 місяців 27 днів з необхідних чотирьох років.
На переконання представника відповідача 2, якщо припустити, що позивач дійсно проводила канікули за місцем свого проживання/перебування у місті Фастів, що, як стверджує представник відповідача 2, не підтверджено, то сукупна тривалість канікул за чотири роки навчання складає 7 місяців 21 день, але відвідування на канікулах не є постійним проживанням чи постійним перебуванням чотири роки на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
За таких підстав, оскільки позивачем не підтверджено факту постійного проживання/перебування впродовж чотирьох років на території зони посиленого радіоекологічного контролю, представник відповідача 2 вважає, що прийняте відповідачем 1 рішення є правомірним, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому просив у їх задоволенні відмовити.
У додаткових письмових поясненнях від 20 березня 2024 року, представник позивача зазначила, що на думку позивача, відповідачі 2 не спростував твердження та аргументи позивача. Крім того, представник позивача зазначила, що відповідачем невірно обраховано період проживання позивача як 2 роки 9 місяців 27 днів, оскільки не було враховано періоду проживання (місце реєстрації) з 26 квітня 1986 року по 31 грудня 1986 року, з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1987 року та з 10 липня 1992 року по 31 грудня 1992 року.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Частиною першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно частини другої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
У частині третій статті 257 КАС України зазначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Враховуючи значення даної справи для сторони, обраний та чітко сформульований спосіб захисту, незначну складність справи, незначний обсяг доказів, відсутність необхідності на цій стадії допиту свідків або призначення експертизи, незначну кількість сторін (один позивач та один відповідач), відсутність суспільного інтересу та відсутність заперечень позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справу вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
З матеріалів вбачається, що 01 липня 1995 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_6 , після чого змінила дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про шлюб (повторно) серії НОМЕР_3 .
Також судом встановлено, що Київською облдержадміністрацією 11 січня 1996 року позивачу видано посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_2 .
З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 25 березня 2019 року № 2831 слідує, що Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні № 64 від 12 березня 2019 року, розглянувши звернення ОСОБА_1 і надану документацію, встановила основний діагноз: папілярна карцинома щитовидної залози, ст. ІІ, T2mN0M0 кл. гр. ІІ. Стан після комбінованого лікування. Постопераційний гіпотиреоз, тяжка форма, та дійшла висновку, що захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.
Згідно наданої суду копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1074917 від 28 квітня 2022 року позивачу з 01 травня 2022 року встановлено ІІІ групу інвалідності довічно, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.
В подальшому, а саме, 10 липня 2023 року позивач звернулась до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської обласної державної адміністрації із заявою, в якій просила визначити йому статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення.
До вказаної заяви позивачем було додано з-поміж інших документів, 
- довідку про реєстрацію місця проживання особи № 22-13/399 від 13 червня 2023 року, відповідно до якої за відомостями відділу ведення Єдиного демографічного реєстру населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області місце проживання ОСОБА_9 було зареєстровано у тому числі за адресою: 
1) АДРЕСА_2 з 27 вересня 1983 року – вибула на навчання;
2) АДРЕСА_3 , з 10 липня 1992 року по 31 січня 1996 року.
- архівну довідку Комунального закладу вищої освіти «Барський гуманітарно-педагогічний коледж імені Михайла Грушевського» від 25 липня 2023 року № 45, відповідно до якої ОСОБА_4 , 1973 року народження, дійсно навчалася за денною формою навчання від 01 вересня 1988 року до 18 травня 1992 року (від 18 червня 1992 року наказ № 110«У») за спеціальністю «Викладання в початкових класах загальноосвітньої шкоди».
Також позивачем подано Голові Комісії власноручно написану заяву від 10 липня 2023 року, в якій остання надала пояснення щодо того, що з 1980 року по 1988 року вона навчалась в Фастівській школі № 1. У 1988 році вступила до Барського педагогічного училища на денну форму навчання. В гуртожитку від училища не проживала і прописана не була. Під час навчання винаймала житло у приватної особи. На час навчання з міста Фастова не виписувалась. В 1992 році закінчила навчання і почала робити в Фастівській школі № 12. 
Згідно листа Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 27 липня 2023 року № 06-21/3808, виконавчий комітет повідомив Голову Регіональної комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, що при вивченні представлених документів було встановлено, що згідно довідки від 13 червня 2023 року № 22-13/399, виданої відділом ведення Єдиного демографічного реєстру населення виконавчого комітету Фастівської міської ради, ОСОБА_1 з 27 вересня 1983 року по 01 вересня 1988 року та з 10 липня 1992 року по теперішній час була зареєстрована в місті Фастові Київської області. ОСОБА_1 навчалась в загальноосвітній середній школі № 1 міста Фастова та в 1988 році отримала неповну середню освіту. З 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року вона навчалася за денною формою навчання в Барському педагогічному училищі. Згідно письмового пояснення на час навчання в училищі ОСОБА_1 винаймала житло у приватної особи та проживала в місті Бар Вінницької області. З 15 серпня 1992 року по 31 серпня 2001 року заявниця працювала в неповній середній школі № 12 міста Фастова. таким чином, на території зони посиленого радіоекологічного контролю в місті Фастові Київської області ОСОБА_1 постійно проживала (навчалася/працювала) станом на 1 січня 1993 року всього 2 роки 9 місяців 27 днів з необхідних чотирьох років відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року. Тому, згідно наданих документів, довідка (додаток № 7), яка слугувала підставою для видачі Київською обласною державною адміністрацією посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, ОСОБА_1 була видана необґрунтовано. 
Відповідно до наданої суду копії Витягу з протоколу засідання комісія Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 11 серпня 2023 року № 63-23, Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не підтверджено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, у зв`язку з тим, що не підтверджено період проживання не менше чотирьох років у період з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Навчання в Барському педагогічному училищі з 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року унеможливлюють постійне проживання у період визначений законодавством. Також Комісією визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серія НОМЕР_2 від 11 січня 1996 року, виданим необґрунтовано та відмовлено у визначенні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4. 
Крім того, позивачем суду надано документи, які не надавались нею разом з заявою від 10 липня 2023 року та не були предметом розгляду на засіданні Комісії, у тому числі:
- копію ордера на жиле приміщення № 281 від 08 грудня 1990 року, виданого виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів ОСОБА_10 з сім`єю 4 чоловік ( ОСОБА_3 – дружина, ОСОБА_4 – донька, ОСОБА_5 - донька) на право на зайняття жилого приміщення: трикімнатної ізольованої квартири за адресою: АДРЕСА_3 ;
- копію довідки Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» від 10 квітня 2019 року № 07-420, відповідно до якої ОСОБА_1 з 1983 року по 1990 року проживала за адресою: АДРЕСА_2 ;
- копію листа Комунального закладу вищої освіти «Барський гуманітарно-педагогічний коледж імені Михайла Грушевського» від 14 вересня 2023 року № 01-09/241, згідно якого ОСОБА_2 у період навчання з 01 вересня 1988 року по 18 червня 1992 року була приписана до гуртожитку Барського педагогічного училища 27 грудня 1988 року, але фактично у гуртожитку не проживала та оплату за проживання в гуртожитку не здійснювала;
- копію витягу з домової книги Барського педагогічного училища, згідно запису № 60 якої, ОСОБА_4 з 27 грудня 1988 року прописана у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 ;
- копію картки обліку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія VIII НОМЕР_4 , виданий Барським РВВС Вінницької області, у 1992 року прибула з міста Бар та 10 липня 1992 року прописалась за адресою: АДРЕСА_3 ;
- оригінал акта про встановлення факту проживання особи без реєстрації від 12 грудня 2023 року, складений представником мешканців будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_11 в присутності двох мешканців будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (згідно наданих суду копій паспортів цих осіб, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_7 з 14 грудня 1990 року), відповідно до якого ОСОБА_14 у період з 01 березня 1991 року по 01 липня 1992 року фактично проживала без державної реєстрації у квартирі АДРЕСА_4 , у сім`ї свого батька ОСОБА_10 .
- оригінал акта про встановлення факту проживання особи без реєстрації від 14 грудня 2023 року, складений депутатом Фастівської міської ради VIII скликання ОСОБА_15 аналогічного змісту, як і акт про встановлення факту проживання особи без реєстрації від 12 грудня 2023 року, складений представником мешканців будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_11 .

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов таких висновків.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі – Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ).
У пункті 4 статті 11 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зазначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Статтею 14 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.
Відповідно пункту 4 частини першої статті 14 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
Згідно пункту 1 статті 65 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4 цієї статті передбачено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» від 11 липня 2018 року № 551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок № 551 (тут і далі, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)), а також нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 551 особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення “Потерпілий від Чорнобильської катастрофи” (категорія 1) серії Б синього кольору.
У пункті 7 Постанови № 551 зазначено, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям: забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них; утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення; провести до 1 січня 2022 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень: особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).
Згідно з положеннями пункту 11 Порядку № 551 посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами. У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.
Суд зазначає, що положення пункту 4 частини першої статті 14 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ відносять до 4 категорії осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Як встановлено судом, позивач станом на 26 квітня 1986 року по 26 грудня 1988 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та з 10 липня 1992 року по 31 січня 1996 року за адресою: АДРЕСА_3 .
У період з 27 грудня 1988 року по 18 червня 1992 року у гуртожитку Барського педагогічного училища, що підтверджується кпією довідки Комунального закладу вищої освіти «Барський гуманітарно-педагогічний коледж імені Михайла Гришка» від 14 вересня 2023 року № 01-09/241 та копією витягу з домової книги Барського педучилища «ул. Воровського № 11».
Суд наголошує, що згідно з наданою суду копією письмових пояснень позивача від 10 липня 2023 року, остання зазначила, що «…у гуртожитку від училища не проживала і прописана не була. Під час навчання винаймала житло у приватної особи….».
Більш того, суд зауважує, що згідно з копією картки обліку форми «А» ОСОБА_4 у 1992 році вибула з міста Бар, Вінницької області, за адресою: АДРЕСА_3 , за якою була зареєстрована з 10 липня 1992 року. При цьому, для зняття з реєстрації у місті Бар та реєстрації у місті Фастів, позивачем було пред`явлено паспорт, виданий на її ім`я Барським РВВС Вінницької області. 
На переконання суду, вказані вище документи спростовують твердження позивача, на які вона посилається у своїй позовній заяві щодо постійного проживання у сім ї свого батька у місті Фактові а також надані додатково нею документи щодо її проживання у місті Фастові у період з 27 грудня 1988 року по 09 липня 1992 року, а тому не можуть бути покладені в основу рішення суду у цій справі.
Більш того, суд звертає увагу, що сам по собі факт включення позивача до складу родини у ордері на жиле приміщення № 281, виданий 08 грудня 1990 року Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів, не може свідчити про постійне проживання позивача у цьому жилому приміщенні з моменту його надання, на що остання посилається, як на обгрунтування постійного проживання за адресою проживання свого батька.
Суд зазначає, що в силу положень статті 15 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Наведене в сукупності свідчить, що саме довідка про період проживання на відповідній території, яка видана органом місцевого самоврядування, є належним документом, що підтверджує статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що такої довідки про постійне проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років у період з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року позивачем надано не було.
Суд звертає особливу увагу й на той факт, що 01 липня 1995 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_6 , після чого змінила дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », а 11 січня 1996 року, тобто, після реєстрації шлюбу та зміни дівочого прізвища « ОСОБА_7 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », Київською облдержадміністрацією позивачу видано посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_2 .
При цьому, суд наголошує, що сам по собі факт видачі посвідчення на дівоче прізвище (« ОСОБА_7 ») після його зміни на прізвище чоловіка (« ОСОБА_8 ») не може свідчити про недійсність вказаного вище посвідчення, проте, дає підстави для виникнення певних сумнівів у повному та всебічному розгляді поданих особою документів при видачі посвідчення уповноваженим на те органом.
Суд також зазначає, що до юрисдикції адміністративних судів не належить встановлення фактів, зокрема щодо фактичного проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю, внаслідок чого суд не вбачає підстав для врахування письмових пояснень позивача, а також врахування актів про встановлення факту проживання особи без реєстрації від 12 грудня 2023 року та від 14 грудня 2023 року.
Натомість, суд повторно наголошує, що належним та допустимим доказом, що підтверджує періоди проживання в місцевості зі спеціальним статусом є саме довідка про період проживання, яка видається органами місцевого самоврядування.
Отже, оскільки період проживання позивача з 27 грудня 1988 року по 09 липня 1992 року на території, що віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю не підтверджено належними і допустимими доказами, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення відповідача 1 є законним і правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно частини другої статті 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VI. Судові витрати.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, зважаючи, що матеріали справи не містять доказів понесення сторонами інших судових витрат, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (01196, місто Київ, площа Лесі Українки, будинок 1), Київської обласної державної адміністрації (01196, місто Київ, площа Лесі Українки, будинок 1, код ЄДРПОУ 00022533) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.