БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07541, вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська обл.

№ провадження 3/356/103/26 
Справа № 356/213/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2026 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області 19.08.1998, не працюючого, 
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 964851 від 10.02.2026 ОСОБА_1 10.02.2026 о 09 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку за місцем свого проживання вчинив відносно своєї матері домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру а саме ображав її нецензурними словами та лайкою, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров`ю. 
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні 10.03.2026 вину не визнав та пояснив, що того дня сидів за столом в залі в будинку за місцем свого проживання, вживав алкогольні напої, оскільки йому повідомили, що загинув побратим. Матір готувала щось на кухні, в кімнату потрапив запах, тому він сказав, щоб вона зачинила двері. Через кілька хвилин в кімнату чомусь зайшли поліцейські і почали говорити, що він ображає матір. 
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні факт вчинення адміністративного правопорушення. за наведених у протоколі обставин підтвердила, пояснила, що ОСОБА_1 є її сином. Того дня ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, прибіг до неї на кухню та почав ображати її нецензурною лайкою, все громити, вдарив її у груди. Син дуже зловживає алкогольними напоями, лікуватись відмовляється, має контузії, в хаті все б`є, ніде не працює, ніяких виплат не отримує. 
В судове засідання 18.03.2026  ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений судом належним чином, а саме судовою повісткою під розписку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.18).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У справі «Каракуця проти України» (заява № 18986/06; п. 57) Європейський суд з прав людини зазначив, що це обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)
На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004 року). 
Отже, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України» (заява №3572/03) національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
У справі «Антоненков проти України» Суд наголосив, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника («Антоненков та інші проти України», заява № 14183/02, § 41, «N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи вказане, те, що приписи ч. 2 ст. 268 КУпАП не містять імперативної заборони проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не надав, причини своєї неявки не повідомив, надав свої пояснення в попередньому судовому засіданні 10.03.2026, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що працює інспектором патрульної поліції м. Березань. Щодо події того дня пояснив, що отримали того дня виклик на лінії 102 щодо вчинення домашнього насильства сином відносно матері. Прибувши на місце виклику, виявили, що матір була в сльозах, обстановка на кухні порушена, побиті тарілки та інший посуд, стільці. Син ОСОБА_1 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та все заперечував. Поспілкувались з учасниками події, роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки та повідомили, що на нього буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Від усіх підписів ОСОБА_1 відмовився. В подальшому ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими визнав, що ображав матір нецензурною лайкою. 
Заслухавши пояснення потерпілої, враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Так, частиною 1 статті 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Згідно ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Враховуючи викладені положення законодавства, не дивлячись на заперечення, вина ОСОБА_1 у вчиненому за наведених вище обставин підтверджується показаннями потерпілої та допитаного в судовому засіданні свідка, а також сукупністю інших наданих суду доказів, що повністю узгоджуються між собою та не викликають сумніву у їх достовірності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 964851 від 10.02.2026 (а.с.3), рапортом, зареєстрованим в ІТС ІПНП (ЖЄО) ВП № 1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області за № 1529 від 10.02.2026 (а.с.2), рапортом заступника начальника СВ ВП № 1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області Проданова І. (а.с.1), протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.02.20266 (а.с.4-5), письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.с.6). 
Суд вважає вказані безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання його винуватості.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення суд оцінює критично як позицію захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою уникнення від відповідальності, так як дані його пояснення повністю спростовуються наданими в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які узгоджуються з рештою доданих до матеріалів справи доказів.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність вказаних доказів та викладених у них обставин, суд не вбачає. 
Вивчивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, в його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вину не визнав, його майновий стан, який не працює, і вважає за необхідне застосувати до правопорушника мінімальне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи складає 665,60 грн. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 251-252, 268, 283-284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові суду, а саме 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.
Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».   
Суддя:      І. О. Капшученко