ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14834/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року (суддя В.В. Кальник)
у справі № 160/14834/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.03.2025 № 052530004596, щодо відмови позивачці у призначені пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно заяви від 14.03.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити, нарахувати та виплатити позивачці пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків від пенсії ОСОБА_2 згідно із заявою від 14.03.2025. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу про відмову позивачці у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 з тих підстав, що разом із заявою позивачка не надала довідку про сумісне проживання з годувальником за однією адресою на дату смерті, є протиправним.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Суд першої інстанції виходив з того, що за приписами п. 2.11 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього Порядку, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення позивачці пенсії, відповідач мав можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб), або ж письмово повідомити заявницю про необхідність подання додаткових документів.
Суд з`ясував, що з 01.10.2024 позивачка та ОСОБА_2 відповідно до довідок від 01.10.2024 №1242-5003474236 та №1242-5003474264 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи проживали разом за адресою АДРЕСА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області при розгляді заяви позивачки про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника протиправно не взяті до уваги довідки ВПО, якими підтверджено факт спільного проживання позивачки з годувальником на момент його смерті.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що суд першої інстанції хибно зобов`язав пенсійний орган провести виплату пенсії позивачці, адже позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, однак цей орган не залучено судом першої інстанції до справи в якості співвідповідача. Зауважує, що пунктом 2.11 Порядку №22-1 визначено документи, які засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, і позивачка не надала разом із заявою до пенсійного органу довідку про сумісне проживання разом з годувальником за однією адресою на дату смерті, а отже позивачкою положення Порядку №22-1 не виконано. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком.
14.03.2025 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заяву позивачки та долучені до заяви документи розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
ГУ ПФУ в Запорізькій області за результатами розгляду заяви позивачки прийнято рішення від 20.03.2025 № 052530004596 про відмову у проведені перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки заявницею разом із заявою не надано довідку про сумісне проживання з годувальником за однією адресою на дату смерті.
Не погодившись з означеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
В силу положень ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
В силу положень ч.1 ст.36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (абз. 2 ч.1 ст.36 Закону № 1058-IV).
Згідно ч.2 ст.36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року.
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також, надаються документи, зазначені у цьому пункті, зокрема: пп.3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; пп.8) відомості про місце проживання; пп.9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Відповідно до п.2.11 розділу ІІ Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Відповідно до п.2.22 розділу ІІ Порядку № 22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». 
Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, зокрема дружині, яка досягла 65 років або пенсійного віку згідно ст.26 Закону №1058-IV та була на утриманні годувальника, а перелік документів, що засвідчують факт перебування на утриманні наведено у п.2.11 розділу ІІ Порядку №22-1.
В спірному випадку підставою для відмови у проведені перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника згідно рішенню ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.03.2025 № 052530004596 є ненадання заявницею разом із заявою довідки про сумісне проживання з годувальником за однією адресою на дату смерті.
Як правильно з`ясував суд першої інстанції, з 01.10.2024 позивачка та ОСОБА_2 відповідно до довідок від 01.10.2024 №1242-5003474236 та №1242-5003474264 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи проживали разом за адресою АДРЕСА_1 . Ці довідки подано позивачкою із заявою до пенсійного органу.
Закон України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Згідно ст. 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що довідки від 01.10.2024 №1242-5003474236 та №1242-5003474264 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відносяться до визначених п. 2.11 розділу ІІ Порядку №22-1 інших документів, тому мали бути враховані пенсійним органом при розгляді заяви позивачки як докази її сумісного проживання з годувальником за однією адресою на дату смерті.
Жодних зауважень до змісту наданих позивачкою довідок пенсійним органом не наведено.
Також з наявних у справі доказів вбачається, що позивачка досягла встановленого Законом №1058-IV пенсійного віку, з 17.03.2025 отримує пенсію за віком. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачка та ОСОБА_2 , 24 липня 1982 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище, що засвідчується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 24 липня 1982 року.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідності до статті 36 Закону №1058-IV позивачка має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.03.2025 № 052530004596 щодо відмови позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно із заявою від 14.03.2025 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та нарахувати позивачці пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків від пенсії ОСОБА_2 , згідно із заявою від 14.03.2025.
Відповідно до приписів Порядку №22-1 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
У справі, яка переглядається, спірне рішення від 20.03.2025 № 052530004596 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у цьому спорі є належним відповідачем.
Оскільки спір виник між позивачем та відповідачем – Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області з приводу правомірності відмови позивачці у переведенні її з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, і ці відносини є двосторонніми щодо позивача та відповідача, інші особи не є учасниками цих правовідносин.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії, пов`язані з призначенням та нарахуванням пенсії позивачці (переведенням на пенсію у зв`язку з втратою годувальника), оскільки відповідальним за опрацювання заяви позивачки та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
В той же час суд апеляційної інстанції погоджується з відповідачем про помилковість висновку суду першої інстанції про зобов`язання відповідача виплатити позивачці пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків від пенсії ОСОБА_2 згідно із заявою від 14.03.2025.
За правилами ст.47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
В даному випадку, відповідач – є визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який після реєстрації заяви та сканування копій документів формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2 Порядку № 22-1). 
Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Відповідно до п.4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Отже, відповідач не є тим суб`єктом, на якого в даному випадку покладається обов`язок здійснювати виплату пенсії позивачці. 
Наведене вище, відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків від пенсії ОСОБА_2 згідно із заявою від 14.03.2025 та ухвалення нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.
Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі № 160/14834/25 в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків від пенсії ОСОБА_2 згідно із заявою від 14.03.2025, ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі № 160/14834/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров