ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.03.2026	Справа № 910/14191/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Грей Фурнітур»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бот-Юа»
про стягнення 331.200,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

17.11.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного підприємства «Грей Фурнітур» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бот-Юа» про стягнення 331.200,00 грн штрафу.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу обладнання № 67т/10 від 16.10.2024 позивач здійснив передоплату в розмірі 1.380.000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1 від 29.10.2024. Відповідач, у свою чергу, склав податкову накладну № 4 від 29.10.2024 та зареєстрував її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з умовами договору, продавець зобов`язаний передати покупцю майно протягом 45 робочих днів з моменту здійснення передоплати, тобто до 30.12.2024. Проте, у встановлений строк відповідач свого зобов`язання не виконав. У зв`язку з цим, сторони уклали додаткову угоду № 1 від 17.07.2025 про розірвання договору купівлі-продажу та визначили обов`язок продавця повернути покупцю суму попередньої оплати в розмірі 1.380.000,00 грн. Відповідно, відповідач повернув позивачу зазначені кошти. Згідно з п. 4.3 договору встановлено, що за затримку строку передачі покупцю майна на продавця накладається штраф в розмірі 0,1% від вартості майна за кожний робочий день прострочення передачі майна, але не більше 20% від загальної вартості майна. У зв`язку з цим, позивач направив відповідачу претензію від 17.07.2025, однак у відповідь листом № 0508/1 від 05.08.2025 останній заперечив наявність заборгованості та відмовився у сплаті штрафних санкцій. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача штраф у розмірі 331.200,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/14191/25 від 24.11.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.
03.12.2025 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 відкрито провадження у справі № 910/14191/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/14191/25 від 10.02.2026 позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бот-Юа» на користь Приватного підприємства «Грей Фурнітур» 294.400 грн 00 коп. штрафу, 3.532 грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині в позові відмовлено повністю.
16.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 15.832,00 грн.
18.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд -
ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
У позовній заяві позивачем наведено, що витрати на надання правової допомоги попередньо (орієнтовно) становлять 7.000,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач зазначив, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 15.832,00 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи викладені вимоги Господарського процесуального кодексу, Верховний Суд у постанові № 922/376/20 від 06.10.2020 зазначив, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.
Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішення у даній справі прийнято у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін 10.02.2025 та копію його повного тексту було надіслано позивачу в його «Електронний кабінет» та доставлено останньому 09.03.2026 о 17:43 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Заява позивача про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення витрат позивача на правничу допомогу подана до суду 16.03.2026, тобто в межах встановленого строку на її подання.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
25.07.2025 між Приватним підприємством «Грей Фурнітур» (Клієнт) та Худзік Андрієм Миколайовичем (Адвокат) укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги № 250725 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору Адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правничу допомогу щодо представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, у всіх справах, всіх провадженнях у яких Клієнт бере участь, а також у судах, третейських судах та міжнародних комерційних арбітражах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального, конституційного та арбітражного судочинства, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар, та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
На представництво інтересів Приватного підприємства «Грей Фурнітур» за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги № 250725 від 25.07.01.2025 адвокатом Худзік А.М. видано ордер серії ВС № 1415664 від 13.11.2025.
Підтвердженням того, що Худзік А.М. є адвокатом свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 002423 від 10.06.2022.
Відповідно до п. 5.1 договору за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар за ведення справи. Гонорар сплачується за надання правової допомоги, незалежно від настання якогось конкретного результату розгляду справи. 
Згідно з п. 5.2 договору розмір гонорару за ведення справи визначається сторонами окремою додатковою угодою (актом), яка є невід`ємно частиною цього договору. Така додаткова угода (акт) може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.
Гонорар за ведення справи як правило визначається виходячи із часу надання правової допомоги (погодинно) за ставкою не менше 500,00 грн за 1 годину роботи Адвоката, але також може визначатись за конкретно визначену роботу, згідно акту про прийняття-передачу наданих послуг, виконаних Адвокатом та переданих Клієнту. У час правової допомоги ураховується весь час затрачений адвокатом на ведення справи: консультації, ознайомлення з матеріалами справи наданими Клієнтом чи третіми особами, ознайомлення з матеріалами справи у суді та/або інших органах, підготовка проектів документів, підготовка, збирання та подання документів, участь у процесуальних діях, засіданнях, час представництва перед третіми особами, вивчення судової практики у аналогічних справах тощо. Визначення затраченого часу відбувається погодинно із заокругленням до цілої голини щодо кожної дії окремо. У разі якщо процесуальна дія, судове засідання тощо не відбулися із не залежних від волі Адвоката причин і останній прибув для їх проведення - оплаті підлягає одна година затраченого часу Адвоката. Час очікування понад 30 хвилин на засідання, процесуальні дії також підлягає компенсації.
Відповідно до п. 5.7 договору в разі досягнення мети представництва, яка полягає в прийняті судового рішення на користь Клієнта (яке набрало законної сили), останній, на вимогу Адвоката, зобов`язаний додатково сплатити на користь Адвоката гонорар успіху в сумі 3(три) % від отриманого Клієнтом економічного ефекту по судовій справі. Під економічним ефектом сторони розуміють суму грошових коштів вартість активів, щодо яких прийняте судове рішення на користь Клієнта. 
Згідно з п. 5.8 договору оплата гонорару та фактичних витрат Адвоката здійснюється авансом або на інших умовах, погоджених сторонами. 
Відповідно до п. 5.9 договору остаточна вартість виконання замовлення Клієнта погоджується в акті про прийняття-передачу наданих послуг по паданню правової (професійної правничої) допомоги та її оплату.
12.03.2026 між Клієнтом та Адвокатом складено акт прийняття-передачі наданих послуг правової (професійної правничої) допомоги та їх оплату № 1ГФ/0326, згідно з яким визначено перелік наданих послуг адвокатом та детальний опис робіт виконаних адвокатом:
Вивчення фактичних обставин справи та документів наданих Клієнтом. Складання претензії щодо сплати заборгованості - 2.000,00 грн;
Підготовка проекту позовної заяви. Формування квитанції про сплату судового збору. Подання позовної заяви і додатків та надсилання їх іншій стороні та до суду. Вивчення та аналіз відзиву відповідача від 21.12.2025 та подання відповіді на відзив від 09.01.2026 із додатками відповідачу та до суду. Отримання рішення суду. Усна консультація щодо роз`яснення рішення суду, у разі необхідності перспективи оскарження. Підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та надсилання їх іншій стороні та до суду - 5.000,00 грн.
гонорар в сумі 3 (три) % від отриманого Клієнтом економічного ефекту по судовій справі(гонорару успіху) - 8.832,00 грн. Загальна сума 15.832,00 грн.
Згідно п. 5 наведеного акту професійна правнича допомога прийнята Клієнтом та відповідає вимогам договору укладеного між Адвокатом та Клієнтом. Претензій у Клієнта до Адвоката не має.
Відповідно до п. 6 акту сторони підтвердили, що:
- до моменту підписання цього акту Клієнт оплатив 7.000,00 грн. 
- з моменту підписання цього акту Клієнт зобов`язаний буде у майбутньому оплатити Адвокату гонорар у сумі 8.832,00 грн.
Пунктом 7 акту передбачено, що оплата гонорару Адвоката 8.832,00 грн здійснюється протягом 10-ти календарних днів з дня фактичного одержання коштів (заборгованості) Клієнтом від відповідача (боржника). При частковому одержанні коштів (заборгованості) Клієнтом від відповідача(боржника) гонорар сплачується Адвокату у відсотковому(частковому) співвідношенні від сплаченої суми.
Позивач перерахував Адвокату Худзік А.М. плату за юридичні послуги в загальному розмірі 7.000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 160 від 29.07.2025 на суму 2.000,00 грн та платіжною інструкцією № 177 від 30.09.2025 на суму 5.000,00 грн.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6.672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3.000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між Об`єднанням та Клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату Об`єднанню «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Суд дійшов висновку, що в частині стягнення «гонорару успіху» в розмірі 8.832,00 грн такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування «гонорару успіху» за рахунок відповідача.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не подано; не співмірність витрат не доведено.
Слід зазначити, що за змістом статті ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
На підтвердження надання правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 520/9408/18.
Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт надання та сплати правової допомоги позивачу на погоджену між Клієнтом та Адвокатом суму у розмірі 7.000,00 грн.
Суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не вбачає підстав для його зменшення.
Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, співмірність розміру витрат з наданими послугами та їх оплату, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 6.222,22 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бот-Юа» (03056, м. Київ, вул. Польова, буд. 21, оф. 504, код ЄДРПОУ 44791435) на користь Приватного підприємства «Грей Фурнітур» (80525, Львівська обл., Золочівський р-н, с. Соколівка, вул. Широка, буд. 27, код ЄДРПОУ 45440572) 6.222 (шість тисяч двісті двадцять дві) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В. Сівакова