ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року	справа № 640/31475/20	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови.
Суть справи.
До Окружного адміністративного суду міста Києва 14.12.2020 звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.09.2020 №220296.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцова О.П. від 04.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (в редакції Закону України від 16.07.2024 №3863-ІХ «Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ») проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, за результатами якого права №640/31475/20 передана на розгляд та вирішення Львівському окружному адміністративному суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського окружного адміністративного суду таку передано для розгляду судді Кравціву О.Р.
Ухвалою суду від 10.03.2025 справу №640/31475/20 прийнято до провадження та вирішено здійснити розгляд заяви за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф, оскільки він не виступає автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та не здійснював перевезення вантажу, пасажирів. У позовній заяві представник позивача вказує, що акт складено щодо Приватного підприємства «Татоян Арташес Гарнікович», яке є власником транспортного засобу, однак постанову про стягнення адміністративно-господарського штрафу складено щодо ОСОБА_1 , який не є власником транспортного засобу. Також, вказано, що позивач належно не повідомлено про дату, час та місце розгляду справи завчасно, оскільки позивач отримав повідомлення від відповідача 22.09.2020, тобто, у день розгляду справи. Окрім цього, представник позивача вказує на недоліки оформлення спірної постанови.
Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що під час рейдової перевірки посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зупинено транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу. За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено навантаження на строєну вісь 24,38 т при нормативно допустимому – 22 т. У зв`язку із викладеним посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт №045252 від 26.08.2020. Вказав, що твердження позивача про неможливість встановлення будь-яких характеристик зважувального обладнання не заслуговують на увагу, оскільки з форми акту видно, що графи для зазначеної інформації відсутні. Відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку, не є підставою яка звільняє перевізника від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення. Також, вказав, що позивач належно повідомлений про розгляд справи, оскільки відправлення 19.09.2020 було у точці видачі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів, -
в с т а н о в и в :
На підставі направлення на рейдову перевірку №000225 від 20.08.2020 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в період з 24.08.2020 по 30.08.2020 на адміністративній території м. Києва та Київської області здійснювалася перевірка транспортних засобів щодо дотримання Закону України «Про автомобільний транспорт» та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільного транспорту.
Старшим державним інспектором та головним спеціалістом Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Красняк В.І. та Панчук С.В. проведено перевірку транспортного засобу марки VOLVO з номерним знаком НОМЕР_1  серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить Приватному підприємству «Татоян Арташес Гарнікович».
За результатами перевірки посадовими особами складено акт №243340 від 26.08.2020, відповідно до якого виявлено порушення: «водій здійснював перевезення вантажу (каток дорожній, асфальтоукладча) для власних потреб із м. Обухів до м. Бровари (зі слів водія). На час перевірки відсутні товарно-транспортна накладна, навантаження на строєну вісь становить 24,38 т, що на 10,82% перевищує дозволене. Порушено вимоги ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та п. 22.5 ПДР».
Водій транспортного засобу – ОСОБА_2 , при проведенні перевірки надав пояснення, відповідно до яких: «везу свій груз з Обухіва на Бровари».
Заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт під час якої ОСОБА_1 не був присутній, прийнято 22.09.2020 постанову №220296 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу за порушення абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у сумі 17000,00 грн.
Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі – Закон №2344-ІІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). 
Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.
Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується. 
Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник – фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
За змістом абзацу 2 частини 1 статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Частиною 1 статті 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно з частиною 2 статті 48 Закону № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На час виникнення спірних правовідносин процедура проведення рейдових перевірок встановлювалася Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі – Порядок №1567, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Порядок №1567 визначав процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (пункт 1 Порядку №1567).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. 
Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Положення про формений одяг, службове посвідчення, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку посадової особи та працівника Укртрансбезпеки затверджує Мінінфраструктури.
Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками). (пункт 4 Порядку №1567).
Пунктом 12 Порядку №1567 визначає, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13).
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14).
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
-оснащення таксі справним таксометром;
- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Згідно з пунктом 16 Порядку №1567 габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
Під час проведення рейдової перевірки можливе, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю.
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац 1 пункту 21 Порядку №1567).
Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З доказів у справі суд встановив, що на підставі направлення на рейдову перевірку №000225 від 20.08.2020 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Старшим державним інспектором та головним спеціалістом Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Красняк В.І. та Панчук С.В. проведено перевірку транспортного засобу марки VOLVO з номерним знаком НОМЕР_1 серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить Приватному підприємству «Татоян Арташес Гарнікович».
За результатами перевірки посадовими особами складено акт №243340 від 26.08.2020, відповідно до якого виявлено порушення: «водій здійснював перевезення вантажу (каток дорожній, асфальтоукладча) для власних потреб із м. Обухів до м. Бровари (зі слів водія). На час перевірки відсутні товарно-транспортна накладна, навантаження на строєну вісь становить 24,38 т, що на 10,82% перевищує дозволене. Порушено вимоги ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та п. 22.5 ПДР».
Водій транспортного засобу – Яремко С.В., при проведенні перевірки надав пояснення, відповідно до яких: «везу свій груз з Обухіва на Бровари».
У позовній заяві представник позивача вказав, що позивач не виступає автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та не здійснював перевезення вантажу, пасажирів, оскільки власником транспортного засобу є Приватне підприємство «Татоян Арташес Гарнікович».
Водночас відповідач вказав, що транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу.
Спірним питанням у цій справі є правильність висновків відповідача щодо того, чи вважається ОСОБА_1 автомобільним перевізником в розумінні закону, та, відповідно, чи є він суб`єктом відповідальності за виявлені порушення.
Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник – фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію (статті 33 Закону №2344-ІІІ).
Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів – перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату (стаття 1 Закону №2344-ІІІ).
За правилами статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
При цьому, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Водночас перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48 Закону №2344-III визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.
Отже, з викладеного слід виснувати, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладається, виключно, на автомобільних перевізників, а не на власників транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.
Такий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду щодо регулювання подібних правовідносин, викладених у постановах від 01.06.2023 у справі №640/39442/21 та від 06.07.2023 у справі №560/514/22.
Водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортна накладна.
Приписами пункту 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 (далі – Правила №363, у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що товарно-транспортна накладна – єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
При цьому, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.
З викладеного слід виснувати, що норми Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачають обов`язкове оформлення і наявність в автомобільного перевізника товарно-транспортної накладної (ТТН), якщо перевезення вантажу здійснюється на договірних умовах (тобто під час надання послуги перевезення вантажу).
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, які на підставі відповідного договору надають послугу з перевезення вантажу. Водночас така відповідальність не застосовується до власників транспортних засобів, яким здійснюється перевезення вантажу.
У постанові від 22.02.2023 у справі №240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зауважував, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону №2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть збігатися.
Аналогічні висновки щодо подібних правовідносин викладені Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 у справі №280/3520/22.
Норми статті 16 Закону України «Про дорожній рух» надають право власнику автомобіля, або водію довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування.
При цьому, факт передачі такого автомобіля в користування може бути підтверджено наявністю відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та не вимагає від особи оформляти будь-які додаткові документи.
Відповідно до акта перевірки №243340 від 26.08.2020 на момент проведення перевірки транспортний засіб марки VOLVO з номерним знаком НОМЕР_1 серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить Приватному підприємству «Татоян Арташес Гарнікович», був під керування водія ОСОБА_2 . Також, в акті вказано про відсутність товарно-транспортної накладної.
Отже, під час проведення рейдової перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що власником транспортного засобу марки VOLVO з номерним знаком НОМЕР_1 є Приватне підприємство «Татоян Арташес Гарнікович». Транспортний засіб перебував під керуванням водія ОСОБА_2 . На підтвердження права користування таким, водій надав відповідачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Однак акт перевірки не містить жодної інформації, що власником транспортного засобу марки VOLVO з номерним знаком НОМЕР_1 є фізична особа ОСОБА_1 . Також, не встановлено і того факту, що ОСОБА_1 виступав автомобільним перевізником.
Також, в акті перевірки №243340 від 26.08.2020 не зазначена достатня інформація про вантаж, не встановлено достеменно, хто є його відправником та одержувачем, відсутня інформація від водія від кого та куди здійснюється перевезення. Також, відсутні докази того, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах із позивачем або ПП «Татоян Арташес Гарнікович».
Натомість в акті встановлено відсутність товарно-транспортної накладної, а водій повідомив, що здійснює перевезення власного «груза з Обухіва на Бровари».
Тобто, у спірних правовідносинах посадовими особами відповідача на підставі свідоцтва про реєстрацію встановлено власника транспортного засобу – ПП « ОСОБА_1 », та водія – ОСОБА_2 .
Однак за результатами розгляду адміністративної справи відповідач прийняв оскаржену постанову, якою застосував адміністративно-господарський штраф до Татояна А.Г., який не має статусу фізичної-особи підприємця та відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був керівником ПП «Татоян Арташес Гарнікович» (з 2019 року ПП «Татоян», з 2021 року ПП «Ріалбуд») до 23.04.2021.
Відповідач же жодним чином не обґрунтував свої висновків про застосування адміністративно-господарського штрафу саме до ОСОБА_1 . Також, не надано до суду доказів, що підтверджують надання позивачем послуги з перевезення вантажів на замовлення та, що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.
Водночас суд зауважує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, яка передбачена положеннями частини 1 статті 60 Закону №2344-III, застосовується лише до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.
Також слід вказати, що посадові особи відповідача повинні забезпечити відповідні вимоги Закону №2344-III про те, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт повинен нести дійсний автомобільний перевізник, тобто особа, яка в момент перевірки здійснювала автомобільне перевезення, при цьому, була зобов`язана дотримуватись вимог згаданого Закону і, серед іншого, забезпечити водія (та/або іншу уповноважену особу, присутню при перевірці) відповідною документацією, яка є необхідною для повното та всебічного встановлення усіх обставин, які були предметом перевірки.
Суд наголошує, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону №2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.
При цьому, автомобільний перевізник визначається на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу. Під час руху обов`язковим документом, що надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.
Водночас відповідач не надав до суду жодного із вказаних документів. Крім того, до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 взагалі провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.09.2020 №220296 прийнята всупереч вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт» та без урахування обставин, які мали значення для її прийняття, а тому, підлягає скасуванню.
Щодо інших покликань сторін суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За викладених підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не є необхідним надавати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому, позов слід задовольнити повністю.
Судовий збір згідно з частиною 1 статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Керуючись статтями 2, 19, 22, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -
в и р і ш и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.09.2020 №220296.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича,51; ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (зі змінами та доповненнями) подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

  Суддя	  Кравців Олег Романович