справа № 381/3641/25
провадження № 2/362/3138/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.26 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку письмового провадження в м. Василькові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Суд установив:
Суть спору. Позиція сторін
Позивач звернулась до суду із позовом, у якому просить:
- розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 квітня 2022 року у Фастівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №163;
- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 у розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані формальністю шлюбу та неможливістю його подальшого збереження. Окрім того, позивач зазначає про наявність із відповідачем спільної дитини, матеріальної допомоги на утримання якої відповідач не надає.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається незгода останнього з вимогами позовної заяви. Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу місцезнаходження доньки та стан її здоров`я, а також умови її перебування йому невідомі. На думку відповідача, позивач умисно позбавила його можливості спілкування з дитиною. Посилається також на наявність ухвали Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року про забезпечення позову у цивільній справі № 181/1235/24 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка позивачем не виконується, внаслідок чого 16 грудня 2024 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі за поданням ДВС позивач оголошена у розшук. Отже, відповідач вважає, що відповідачка умисно та протиправно ухиляється від виконання судового рішення та переховується від органів виконавчої служби. Відповідач, серед іншого, зазначає про наявність двох синів від попереднього шлюбу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Процедура
Позовна заява подана до Фастівського міськрайонного суду Київської області.
Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою 08 липня 2025 року передав справу на розгляд за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
31 липня 2025 року позовна заява надійшла до Васильківського міськрайонного суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями передана для розгляду судді Поповичу О.В. 
Ухвалою від 06 серпня 2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою від 13 серпня 2025 року суд зупинив провадження у цивільній справі до розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2025 року.
Постановою від 18 листопада 2025 року Київський апеляційний суд залишив без змін ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2025 року.
03 лютого 2026 року матеріали цивільної справи повернулися до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Ухвалою від 04 лютого 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області поновив провадження у справі.
Ухвалою від 02 березня 2026 року суд залишив без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою від 02 березня 2026 року суд залишив без задоволення заяву відповідача про надання строку на примирення.
Встановлені судом фактичні обставини справи та їх оцінка
07 квітня 2022 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №163.
У шлюбі у сторін народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 січня 2024 року.
Неповнолітня донька проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем.
Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначила, що шлюб із відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв?язку з чим наполягла на його розірванні. 
Окрім того, позивач вказує на відсутність угоди із відповідачем щодо розміру аліментів на дитину.
Нормативно-правове регулювання та висновки суду
За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з частиною третьою статті 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб із відповідачем.
Оскільки із змісту позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.
Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає таке.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Статтею 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. 
Відповідно до частини другої та третьої вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Також судом враховано положення частини четвертої статті 183 СК України, якою передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином, закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини в мінімальному розмірі, зокрема на одну дитину в розмірі чверті від доходів боржника, у безспірному порядку.
Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Беручи до уваги те, що донька сторін проживає разом з позивачем, домовленості між сторонами щодо її утримання не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку належної допомоги на утримання дитини не надає, суд, враховуючи інтереси дитини на утримання якої присуджуються аліменти, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір, з урахуванням всіх обставин справи, є достатнім та відповідає інтересам дитини.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач працевлаштований, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано.
Посилання відповідача на наявність двох інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, щодо стягнення аліментів на утримання якої звернулась позивач.
При цьому сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.
Суд також критично ставиться до посилань відповідача про умисне позбавлення його позивачем можливості спілкуватися із дитиною, оскільки в межах даного спору такі обставини не спростовують обов`язок батьків утримувати свою дитину.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити.
Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
1. Задовольнити позов.
2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 квітня 2022 року Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №163.
3. Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 липня 2025 року і до повноліття дитини.
4. Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення: 03 березня 2026 року.

Суддя         О.В. Попович