Справа № 438/20/26 
Провадження 2-а/438/6/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

27 березня 2026 року місто Борислав 
Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Дівчур В.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
До Бориславського міського суду Львівської області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно вимог якої позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА №6361329 від 17.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., провадження у справі закрити.
На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 17.12.2025р. на нього було незаконно та безпідставно винесено постанову серії ЕНА №6361329 від 17.12.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була винесена 17.12.2025р. о 12:57:35 год., в якій вказано, що 17.12.2025р. о 12:57:35 год. м. Трускавець, вулиця 1402, водій керуючи т.з. не пред`явив на законну вимогу посвідчення водія, реєстраційного документу на тз., а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т.з., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Зазначені в постанові відомості не відповідають дійсності, постанова була винесена у його відсутність. Зокрема 17.12.2025 року о 13 год. працівниками поліції було зупинено його т.з. під його керуванням, в подальшому до нього підійшов інспектор поліції, який не представився та наказовим тоном почав вимагати в нього посвідчення водія. На його запитання, що сталося та чому його т.з. був зупинений, інспектор повідомив, що ним було порушено п.д.р., а саме він перетнув суцільну лінію, він попросив інспектора показати докази правопорушення, натомість інспектор почав кричати, принижувати його та залякувати погрозами. Відчувши упереджене ставлення, він подзвонив на телефон довіри та повідомив про обставини, що склались між ним та інспектором поліції, який розвернувся та пішов до свого службового автомобілю, де пробув кілька хвилин, а далі розвернув свій патрульний автомобіль та поїхав у невідомому напрямку. При цьому інспектор повторно до нього не повертався, не оглядав уже приготовлені ним документи, які були завжди при ньому та які він готовий був пред`явити, жодних пояснень про чи повідомлень про винесення постанови він не отримував. Про те, що на нього накладений штраф він дізнався лише через застосунок «ДІЯ» і отримав її лише 31.12.2025р. Звертає увагу суду, що оскаржувана постанова була прийнята без його участі, абсолютно не відповідає дійсності і фактичним обставинам справи, є незаконною, тому просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від представника відповідача 26.01.2026 року надійшов відзив на позов, в якому останній вказав, що 17.12.2025 старший сержант поліції Швед Н.А. спільно з сержантом поліції Вер`яном П.І. заступили на денне чергування у складі групи реагування Трускавецького відділення УПО у Львівській області з охорони громадського порядку та публічної безпеки, а також забезпечення безпеки дорожнього руху по Трускавецькій ОТГ. Так, під час патрулювання визначеної території, 17.12.2025, рухаючись на службовому автомобілі близько 13 год 00 хв проїжджаючи по автодорозі Т 14-02 Східниця- Пісочна, в напрямку з м. Трускавець до м. Борислав, поліцейські помітили автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI (днз НОМЕР_1 ), водій якого здійснив обгін транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено». Відтак, даний транспортний засіб було зупинено та підійшовши до автомобіля, поліцейський представився, роз`яснив водію його порушення та попередив про відеофіксацію бесіди згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію України» та у відповідності до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію України», керуючись п.п. 2.4.а, 2.1.а, 2.1.б, попросив надати водія його документи. Так, у відповідності до п. 2.4.а, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. На законну вимогу пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ, Позивач відповів категоричною відмовою, мотивуючи це відсутністю доказів порушення. Хоча, поліцейські запропонували Позивачу підійти до службового автомобіля та ознайомитися з доказом його порушення, на що ОСОБА_1 почав кричати та агресивно поводитися, що полягало у його некоректному висловлювані в бік працівників поліції. На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського, чітко вбачається, що водій був присутній при розгляді справи, та дійсно керував транспортним засобом. Це вказує на те, що Позивач намагається ввести в оману суд, твердженнями, вказаними у позовній заяві. Також, на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського чітко вбачається, що позивач знав та розумів, що відносно нього складаються адміністративні матеріали, що спростовує необхідність поновлення пропущених строків на оскарження даної адміністративної постанови. Окрім цього, звертає увагу суду на поведінку позивача та зміст його позовної заяви з неправдивими даними, щодо того, що поліцейські поїхали з місця зупинки його ТЗ, залякували його та погрожували, що вказує на глибоку неповагу ОСОБА_1 до судової та правоохоронної системи вцілому. Вважають, що керуючи ТЗ, позивач усвідомлював, що його дії є протиправними та суспільно небезпечними, від яких можуть постраждати невинні люди, хоча керуючи автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки, мав би розуміти настання всіх негативних наслідків. Адже ділянка дороги Т 1402 в напрямку з м. Трускавця до м. Борислав є з підвищеною концентрацією дорожньо-транспортних пригод, в тому числі з травмованими. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову просить відмовити.
Від позивача 09.03.2026 року надійшла відповідь на відзив в якому останній вказав, що долучений відповідачем до відзиву відеозапис не містить тих обставин на які посилається відповідач. Крім того, відсутність вчинення ним правопорушення підтверджується рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 03 лютого 2026 року. Твердження відповідача про те, що він відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ не відповідає дійсності, оскільки з відеозапису вбачається, що він був готовий пред`явити документи інспектору, після пред`явлення доказів вчинення ним правопорушення. З відеозапису також вбачається, що відносно нього не виносилася жодна постанова. Оскаржувана постанова була винесена поліцейським у його відсутність.
Судом досліджуються представлені сторонами докази на підтвердження тих обставин, на які посилається позивач у позові.
Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6361329 від 17.12.2025р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 17.12.2025 року о 12 год. 57 хв. м. Трускавець, вул.1402 керуючи т.з. не пред`явив на законну вимогу посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4.а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 03.02.2026 року у справі №438/19/26 скасовано постанову серії ЕНА №6361301 від 17 грудня 2025 року винесену інспектором відділення поліції №2 (м. Трускавець) Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області старшим сержантом Швед Н.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, а провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП– закрито. Рішення суду набрало законної сили 13.02.2026 року.
Вказаним рішення суду встановлено, що зі змісту постанови серії ЕНА №6361301 від 17 грудня 2025 року вбачається, що 17.12.2025 року о 13 год. 06 хв. на (в) м. Трускавець, по вул. Т1402 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив вимоги дорожнього знаку 3.25, чим порушив п. 8.4.в. ПДР, за що його визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. 
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Абзацом 1 частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Відповідачем до відзиву надано відеозапис на якому зафіксована розмова інспектора поліції з водієм, водночас відеозапис не містить відомостей щодо складання оскаржуваної позивачем постанови. Так, на відео зафіксовано, як водій ОСОБА_1 просить пред`явити йому докази вчинення ним правопорушення і після цього зобов`язується надати посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, на що інспектор йому пропонує пройти до службового авто і подивитися відео. Факт складання оскаржуваної постанови на відеозаписі відсутній.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому, позов слід задовольнити, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст.139 КАС України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст.ст.3,9,10,11,72,77,139,242,245-246,262-263,286 КАС України, ст.ст.9,251,279,280,283,284,293 КУпАП, суд,-
ухвалив:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2025 року серії ЕНА №6361329 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень – скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 27.03.2026 року.

Суддя Дмитро ПАНТЕЛЄЄВ