Справа № 743/223/26
Провадження №1-кп/743/33/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, в селищі Ріпки, обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 12026275470000005 від 17.02.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився в селі Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.10.2025 Ріпкинським районним судом Чернігівської області за частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 310 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 337 КК України,
ВСТАНОВИВ:
16.01.2026 ОСОБА_2 , будучи особою, яка згідно частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаною, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , отримав направлення для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня його придатності до військової служби, однак у визначений законодавством термін військово-лікарську комісію не пройшов.
02.02.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 попереджено ОСОБА_2 про правові наслідки, які можуть бути застосовані згідно зі статтею 337 Кримінального кодексу України у разі недотримання правил військового обліку та відмови від проходження військово-лікарської комісії.
У подальшому, 02.02.2026 військовозобов`язаному ОСОБА_2 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , надано направлення для проходження військово-лікарської комісії та повістку про прибуття 17.02.2026 о 09 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 17.02.2026 останній не з`явився та військово-лікарську комісію у визначений законодавством термін не пройшов. ОСОБА_2 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується заявою про відмову від проходження військово-лікарської комісії від 02.02.2026.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 , будучи особою, яка згідно частин 9, 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним та обізнаним про дію воєнного стану, запровадженого на території України, всупереч діючому законодавству: вимогам статті 65 Конституції України, статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», статей 1, 33, 34, 35, 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, без поважних причин військово-лікарську комісію не пройшов та у визначений термін до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, у результаті чого умисно ухилився від військового обліку, будучи належним чином попередженим начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку.
Вказані протиправні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за частиною 1 статті 337 КК України як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
З долученої до обвинувального акту письмової заяви обвинуваченого
 ОСОБА_2 від 24.02.2026, складеної в присутності захисника, вбачається, що
 ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 337 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами інкримінованого йому кримінального правопорушення, ознайомлений з позбавленням права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини, та добровільно погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.
Прокурор, відповідно до вимог частини 1 статті 302 КПК України, в обвинувальному акті заявив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно з частиною 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
За вказаних обставин, згідно з частиною 1 статті 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 2982 цього Кодексу, невідкладно, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням, не оспорює встановлених досудовим розслідуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 337 КК України, погоджується з розглядом обвинувального акта за його відсутності, суд приходить до висновку, що вчинене обвинувачениму діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за частиною 1 статті 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, своїми умисними протиправними діями  ОСОБА_2 , будучи військовозобов`язаним, ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 337 КК України.
Відповідно до статті 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання
 ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, судом не встановлено.
Відповідно до статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_2 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком; особу обвинуваченого, який не притягувався до адміністративної відповідальності, та який засуджений 03.10.2025 Ріпкинським районним судом Чернігівської області за частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 310 КК України, вчинив нове кримінальне правопорушення, беззаперечне визнання своєї вини, його вік, стан здоров`я (згідно наявних даних на обліку лікаря-психіатра КНП «Ріпкинська центральна лікарня» Ріпкинської селищної ради не перебуває, на обліку
лікаря-нарколога КНП «Ріпкинська центральна лікарня» Ріпкинської селищної ради перебуває з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності»), проходження строкової військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 у період з 31.10.2006 по 11.04.2006, у складі військової частини НОМЕР_3 у період з 12.04.2007 по 16.10.2007, нейтральну характеристику за місцем проживання. 
Суд також враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_2 покарання за частиною 1 статті 337 КК України у виді штрафу, в межах санкції частини 1 статті 337 КК України.
Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує, що обвинувачений був засуджений 03.10.2025 Ріпкинським районним судом Чернігівської області за частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 310 КК України до остаточного покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення у даному провадженні ОСОБА_2 вчинив після набрання вироком Ріпкинським районним судом Чернігівської області від 03.10.2025 законної сили.
Станом на 02.03.2026 строк невідбутого покарання становить 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 22 (двадцять два) дні.
Згідно з частиною 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Положеннями частини 4 статті 71 КК України встановлено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Положеннями частини 3 статті 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. 
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 22 (двадцять два) дні. Покарання у виді штрафу потрібно виконувати самостійно.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України. 
Запобіжний захід не обирався та обранню не підлягає. 
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374, 381, 382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 337 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
На підставі статті 71 КК України до призначеного ОСОБА_2 покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.10.2025 та призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень та у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 22 (двадцять два) дня.
На підставі частини 2 статті 591 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_2 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Речові докази - матеріали особової (облікової) справи на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Копії даного вироку надіслати учасникам судового провадження. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга через Ріпкинський районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя     ОСОБА_4