Провадження № 2/679/483/2026
Справа № 679/158/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року
місто Нетішин Хмельницької області
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Донбаської національної академії будівництва і архітектури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Романенко Олег Володимирович, звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до Донбаської національної академії будівництва і архітектури про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу.
В обґрунтування позову зазначається, що згідно з наказом № 5/01-5 від 17.01.2001 ОСОБА_1 був прийнятий молодшим науковим співробітником НДК НВЛ «Будівельні матеріали» кафедри технології будівельних матеріалів, виробів та автомобільних доріг Донбаської державної академії будівництва і архітектури.
01.09.2001 згідно з наказом № 344/01-5 від 25.09.2001 ОСОБА_1 був переведений на посаду асистента кафедри прикладної математики та інформаційних технологій.
03.09.2004 згідно з наказом № 253/01-3 від 03.09.2004 академію було перейменовано на Донбаську національну академію будівництва і архітектури.
07.09.2015 згідно з наказом № 03/178 від 31.08.2015 ОСОБА_1 був переведений на посаду доцента кафедри загальної інженерної підготовки на умовах контракту у зв?язку з обранням за конкурсом.
Згідно з наказом МОНУ № 30 від 09.01.2025 Донбаську національну академію будівництва і архітектури було реорганізовано шляхом приєднання до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу.
30.04.2025 згідно з наказом № 03-25 від 30.04.2025 ОСОБА_1 було звільнено у зв?язку з переведенням до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.
У день звільнення з роботи, тобто 30.04.2025 ОСОБА_1 не було виплачено компенсацію відпусток (за основним місцем роботи і за сумісництвом) за період роботи в розмірі 90812,60 грн. Повний розрахунок із позивачем було здійснено лише 15.10.2025, тобто із порушенням строку, встановленого чинним законодавством.
На час пред`явлення позову сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку, складає 129021,66 грн, тому позивач просив стягнути її з відповідача на свою користь.
20.02.2026 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 48-49).
12.03.2026 судом було залишено без розгляду клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 60).
Відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 на підставі наказу Донбаської національної академії будівництва і архітектури № 03-22 від 30.04.2025 було звільнено у зв`язку з переведенням до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України: 1) з посади доцента кафедри загальної інженерної підготовки Донбаської національної академії будівництва і архітектури з виплатою компенсації за невикористану відпустку: за 71 календарний день щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023; за 77 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло з 01.01.2024 до дати звільнення; 2) з посади начальника відділу інформаційних технологій Донбаської національної академії будівництва і архітектури, на якій він працював на 0,5 ставки за сумісництвом, з виплатою компенсації за невикористану відпустку: за 12 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31.12.2023; за 32 календарних дні щорічної основної відпустки, право на які виникло з 01.01.2024 до дати звільнення (а.с. 8, 9).
Так, 23.12.2024 ректором Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу було видано наказ № 372 про забезпечення виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 1274-р від 17.12.2024, а саме реорганізацію Донбаської національної академії будівництва і архітектури шляхом приєднання до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу (а.с. 15).
Головою комісії з реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури було видано наказ № 10 від 30.01.2025, яким з 01.05.2025 скорочено посади в ДонНАБА, які визначені в додатку № 1 до цього наказу, що є його невід`ємною частиною (а.с. 12-14).
30.04.2025 головою комісії з реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури було видано наказ № 03-23 про звільнення з 30.04.2025 із займаних посад працівників ДонНАБА, які визначені у додатку № 1 до цього наказу, що є його невід`ємною частиною, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 17-18).
Також 30.04.2025 головою комісії з реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури було видано наказ № 03-25 про припинення трудових договорів (звільнення) з 30.04.2025 із працівниками ДонНАБА, які визначені в додатку № 1 до цього наказу, що є його невід`ємною частиною, на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з їх переведенням до Івано-Франківського національного технічного університету, серед яких зокрема позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади завідувача кафедри загальної інженерної підготовки (основне місце роботи) та посади начальника відділу ІТ (сумісник) (а.с. 19-21).
22.05.2025 голова комісії з реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури у своєму листі № 25-32-68 на адресу заступника Міністра освіти і науки України повідомив, що відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Донбаської національної академії будівництва і архітектури» № 30 від 09.01.2025 та Плану заходів щодо реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури шляхом приєднання її до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу комісією з реорганізації ДонНАБА здійснюються відповідні заходи, серед яких прийнято рішення про переведення з 01.05.2025 працівників (на підставі п. 5 ст. 36 КЗпПУ) та здобувачів вищої освіти з ДонНАБА до ІФНТУНГ. Окремих працівників, які відмовилися продовжувати роботу в ІФНТУНГ, було звільнено з 30.04.2025 (на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ). Діючим законодавством передбачено виплату працівникам при звільненні вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки, а також встановлена відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні у вигляді виплати працівникам їх середніх заробітків за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Натепер комісія з реорганізації ДонНАБА не може забезпечити зазначених виплат через відсутність коштів ДонНАБА на вихідну допомогу та компенсацію за невикористані відпустки у загальному розмірі 6188500 грн з урахуванням податків. Сума затримки розрахунків з працівниками ДонНАБА становить 955200 грн на місяць. З огляду на викладене голова комісії просив виділити кошти ДонНАБА для зазначених виплат (а.с. 23, 28). 
26.05.2025 голова комісії з реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури у своєму листі на адресу голови трудового колективу працівників ДонНАБА повідомив, що натепер комісія не може забезпечити виплату вихідної допомоги та компенсації за невикористані відпустки у загальному розмірі 6188500 грн працівникам, які переведені з 01.05.2025 (на підставі п. 5 ст. 36 КЗпПУ) з ДонНАБА до ІФНТУНГ, та які відмовилися продовжувати роботу в ІФНТУНГ і були звільнені з 30.04.2025 (на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ). Орієнтовна сума за затримку розрахунків з працівниками ДонНАБА становить 955200 грн на місяць. Враховуючи таку ситуацію, комісією на останньому засіданні прийнято рішення, крім постійних онлайн-консультацій голови комісії із заступниками Міністра освіти і науки України, про направлення останнім письмового листа щодо вирішення цього питання (а.с. 22).
06.06.2025 голова трудового колективу Донбаської національної академії будівництва і архітектури звернувся до Міністерства освіти і науки України зі зверненням, в якому зазначив, що колектив науково-педагогічних працівників і співробітників академії, звільнених за скороченням штату у зв`язку з реорганізацією за наказами МОНУ № 30 від 09.01.2025 та комісії з реорганізації ДонНАБА № 03-23 від 30.04.2025, звертає увагу на порушення прав працівників і невиконання розрахунків по фінансовим зобов`язанням, передбачених ст.ст. 36 п. 5, 40 п. 1, 44, 116 Кодексу Законів про працю України та ст. 24 Закону України «Про відпустки». На запит до комісії з реорганізації ДонБАБА про терміни розрахунків було отримано відповідь, що комісія не може забезпечити такі виплати через відсутність фінансування, тому тривають узгодження з МОНУ. З огляду на це голова трудового колективу просив вирішити це питання, щоб уникнути колективного звернення до судових органів і додаткових витрат державних коштів за затримку розрахунків (а.с. 16).
09.07.2025 голова комісії з реорганізації Донбаської національної академії будівництва і архітектури звернувся до Міністерства освіти і науки України з листом № 25-15-96, в якому уточнив, що заборгованість перед звільненими з 30.04.2025 працівниками ДонНАБА, включаючи вихідну допомогу, компенсацію за невикористані відпустки та компенсацію за час затримки розрахунку включно по липень 2025 року становить 8898283,23 грн з урахуванням податків (а.с. 27).
Відповідно до довідки від 03.11.2025, виданої Донбаською національною академією будівництва і архітектури, у зв`язку з реорганізацією академії та відсутністю фінансування при звільненні ОСОБА_1 належні йому суми у вигляді компенсації відпусток (за основним місцем роботи і за сумісництвом) в розмірі 90812,60 грн було виплачено не в строк, однак станом на 15.10.2025 заборгованість виплачено у повному обсязі. Розрахунок середньоденного заробітку ОСОБА_1 за період часу з 01.04.2024 по 31.03.2025 за основним місцем роботи складає 665,10 грн, а за сумісництвом – 131,33 грн. Попередньо можлива компенсація за затримку розрахунку станом на 09.10.2025 за основним місцем роботи складає 107746,20 грн (665,10 грн х 162 дні) та сумісництвом 21275,46 грн (131,33 грн х 162 дні), а всього у розмірі 129021,66 грн (а.с. 10, 11).
Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Згідно зі ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.
Як зазначається у ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Донбаської національної академії будівництва і архітектури по 30.04.2024, і при звільненні позивача з роботи відповідач не в повному обсязі розрахувався з ним, зокрема не виплатив йому компенсацію за невикористані відпустки (за основним місцем роботи і за сумісництвом) у загальному розмірі 90812,60 грн, що входить до фонду оплати праці згідно з п. 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004.
Разом із цим при звільненні позивача відповідач згідно з діючим трудовим законодавством був зобов`язаний виплатити позивачу всі належні останньому суми, в тому числі компенсаційні та інші виплати, які, тим не менш, не були сплачені відповідачем з вини останнього, при цьому відсутність виділення бюджетних коштів у жодному разі не можна вважати поважною причиною для непроведення такого розрахунку з позивачем.
Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують доводи позивача, а також доказів відсутності вини відповідача у несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи.
Крім того, невиплата всіх належних працівнику сум при звільненні з вини роботодавця розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Так, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Україною Законом від 17.07.1997 закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. При цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця для виплати належних працівникові сум не є підставою для невиконання рішення суду (справа «Баландіна проти України», заява № 16092/05, рішення від 06.12.2007; «Батрак проти України», заява № 50740/06, рішення від 18.06.1999; «Білецька проти України», заява № 25003/06, рішення від 10.12.2009). Так, у справі «Безуглий проти України» Європейським судом з прав людини встановлено порушення ст. 1 Протоколу № 1 у зв`язку з тим, що заявнику не виплачені присуджені національним судом виплати щодо заборгованості по заробітній платі. 
Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум при звільненні останнього.
Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006.
Також відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Таким чином, із наведеної норми права вбачається, що нарахування та стягнення середнього заробітку за час затримку розрахунку під час звільнення працівника проводиться не тільки у разі затримки виплат, що входять у фонд оплати праці, але будь-яких виплат, належних звільненому працівникові.
Згідно з абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до абз. 1 п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, – на число календарних днів за цей період. 
З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.
Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі № 6-195цс14 та від 01.03.2017 у справі № 6-2807цс16, який суд враховує при виборі і застосуванні норм права у цій цивільній справі з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідачем, представник якого не надав відзив на позов, не оспорювався зазначений позивачем розмір виплат (компенсацій за невикористані відпустки), які не були виплачені ОСОБА_1 під час його звільнення. У той же час у матеріалах справи наявна довідка з відповідними розрахунками, видана самим відповідачем, в якій зазначається, що розмір компенсації за затримку розрахунку під час звільнення позивача станом на 03.11.2025 складає 129021,66 грн. На такі розрахунки посилається представник позивача, тобто вони визнаються обома сторонами, і в суду відсутні підстави ставити їх під сумнів.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, – наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи – по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 129021,66 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн підтверджується квитанцією від 17.12.2025 (а.с. 46). 
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Донбаської національної академії будівництва і архітектури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні – задовольнити повністю.
Стягнути з Донбаської національної академії будівництва і архітектури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 129021,66 грн (ста двадцяти дев`яти тисяч двадцяти однієї гривні шістдесяти шести копійок) та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн (однієї тисячі трьохсот тридцяти однієї гривні двадцяти копійок).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ).
Представник позивача: адвокат Романенко Олег Володимирович (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця роботи (зареєстрована): АДРЕСА_3 ; адреса місця роботи (фактична): АДРЕСА_4 ).
Відповідач: Донбаська національна академія будівництва і архітектури (ідентифікаційний код: 02070795; місцезнаходження: Донецька область, Краматорський район, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 14; адреса для листування: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Івано-Франківськ, вул. Карпатська, буд. 15).
Третя особа: Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу (ідентифікаційний код 02070855; місцезнаходження: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Івано-Франківськ, вул. Карпатська, буд. 15).

Суддя   І.Г. Безкровний