ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/163/26 Справа № 183/7785/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження 
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишено без задоволення, рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року залишено без змін.
У лютому 2026 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не було вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн.
Колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишено без задоволення, рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року залишено без змін.
Згідно із ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу апеляційному суду надано: договір про надання правничої допомоги та юридичних послуг №20-ФО/2024 від 11 червня 2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1068874 від 11 червня 2024 року, акт №2 про надання правничої допомоги та юридичних послуг від 18 лютого 2026 року.
З опису наданих послуг вбачається, що вказані послуги надавалися позивачеві адвокатом Мезіновим О.Г. та полягають у тому, що останній підготував відзив на апеляційну скаргу та взяв участь у судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду.
Отже, встановивши, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав суду першої інстанції докази, з урахуванням положень ч.ч. 3, 4 ст.137 ЦПК України (договір, додаток до договору, акт приймання-передачі виконаних робіт), колегія суддів враховуючи вимоги розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
У постанові Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, зроблено правовий висновок про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.
Враховуючи, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заперечує проти заявленого розміру витрат, а відповідач у справі з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги визначеним положеннями ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України не звертався, у суду не виникає підстав зменшувати розмір заявлених витрат.
Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20) та у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 922/3812/19, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 04 жовтня 2021 року у справі № 922/3436/20, від 25 травня 2021 року у справі 910/7586/19, від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.
Таким чином, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна