Єдиний унікальний номер 448/65/26 
Провадження № 1-кп/448/103/26

В И Р О К
Іменем України

13.02.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №12025141230000341 від 28.12.2025 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тальне Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді машиніста у ТОВ «Нова Англія білдінг», раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
та його захисника – адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 27 грудня 2025 року, близько о 18 год. 50 хв., проходячи паспортний контроль, у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Шегині», що розташований за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Шегині, вул.Дружби, 212, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, спрямованим на висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди, висловив пропозицію надати та надав службовій особі – старшому зміни прикордонних нарядів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) лейтенанту ОСОБА_6 , неправомірну вигоду в розмірі 100 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 27.12.2025 року становить 4942,65 грн. за не вчинення вищевказаною службовою особою дій, пов`язаних із прийняттям рішення про відмову ОСОБА_3 у перетині державного кордону України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України, - тобто у пропозиції надати та надані службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду дії з використанням наданого їй службового становища.
02.01.2026 року між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , з другого боку, з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.369 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (у відповідності до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину), даних про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двоє дітей, одна дитина з яких малолітня, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним (обвинуваченим) своєї вини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і наслідків вчинення злочину у кримінальному провадженні, а саме те, що відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим кримінальним правопорушенням шкода не завдана, цивільний позов у даній справі не заявлявся та заявлятись не буде, та взято до уваги інтереси суспільства щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, сторони узгодили про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі чотириста дванадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24004 гривень. 
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Просить суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.
Прокурор ОСОБА_4 також не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. 
Свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно.
У даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.
Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.
З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 02.01.2026 року між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі чотириста дванадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24004 гривень, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 30.12.2025 року накладено арешт на 1 банкноту номіналом 100 Євро із серією та номером VA3540366893.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно, - відсутні.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. 
Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді грошових коштів, а саме: 
- 1 банкноти номіналом 100 Євро із серією та номером VA3540366893, котра знаходиться на зберіганні у АТ КБ «Приватбанк», юридична адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність Держави; 
- оптичний диск «FIESTA» на якому збережені відео-файли, який знаходиться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №12025141230000341 від 28 грудня 2025 року, укладену 02.01.2026 року між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.369 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1412 (однієї тисячі чотириста дванадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24004 (двадцять чотири тисячі чотири) гривні.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 30 грудня 2025 року на 1 (одну) банкноту номіналом 100 Євро із серією та номером VA3540366893, - скасувати.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України грошові кошти - 1 (одну) банкноту номіналом 100 Євро із серією та номером VA3540366893, - в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність Держави.
Речовий доказ: оптичний диск «FIESTA» на якому збережені відео-файли, який знаходиться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1