Провадження № 2/742/954/26 
Єдиний унікальний № 742/281/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого - судді Павлова В.Г.,
секретаря судового засідання Сороки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 

УСТАНОВИВ:
Вступ:
В даній справі виник спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

І. Виклад позиції учасників справи.
1. 26.12.2026 року представник ТОВ «МІЛОАН» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 81 801,31 грн., судового збору 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу 10 000 грн. 
2. Заявлені вимоги позивача обґрунтовані тим, що 15.01.2025 р., 24.01.2025 р. та 25.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договори про споживчий кредит №101287779, №6235469 та №5931591 відповідно. Посилаючись на те, що за умовами вказаних договорів про надання кредиту ОСОБА_1 отримав кредити у визначені умовами договорів строки та не погасив заборгованість, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
3. Відповідач відзиву на позов не подав.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернутий до суду із зазначенням причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".
У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.01.2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
6. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
7. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
8. Судом встановлено, що 15.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101287779 у формі електронного документа шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 759772, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів /а.с.46/.
Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10 000 грн строком на 360 днів шляхом їх перерахування на його банківську картку № НОМЕР_1 , зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,87 % за кожен день користування кредитом, що прямо передбачено умовами договору та паспортом споживчого кредиту.
Факт отримання кредитних коштів 15.01.2025 р. в сумі 10 000 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 підтверджується платіжним дорученням 99184870 (а.с.52).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором надання споживчого кредиту №101287779 від 15.01.2025 року вбачається, що за відповідачем станом на 29.05.2025 р. утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 060,98 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість по основній сумі кредиту; 5 925,96 грн – нараховані відсотки за кредитним договором; 4 900 грн – заборгованість по комісії за обслуговуванням; 5000 грн. – заборгованість за пенею (штрафами); 1 235,02 грн. – інфляційне збільшення /а.с. 54/.
9. 24.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №6235469 у формі електронного документа шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 400309, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів.
Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 12 000 грн строком на 360 днів шляхом їх перерахування на його банківську картку № НОМЕР_1 , зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,86 % за кожен день користування кредитом, що прямо передбачено умовами договору та паспортом споживчого кредиту.
Факт отримання кредитних коштів 24.01.2025 р. в сумі 12 000 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 підтверджується платіжним дорученням 146739220 /а.с. 39/.
Заборгованість за договором надання споживчого кредиту №6235469 від 24.01.2025 року вбачається, що за відповідачем станом на 25.05.2025 р. утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 973,09 грн, з яких: 12 000 грн – заборгованість по основній сумі кредиту; 11 760 грн – нараховані відсотки за кредитним договором; 36 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту; 6000 грн. – заборгованість за пенею (штрафами); 1 177,09 грн. – інфляційне збільшення /а.с. 41/.
10. 25.01.2025 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5931591 у формі електронного документа шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 560857, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів.
Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8 000 грн строком на 360 днів шляхом їх перерахування на його банківську картку № НОМЕР_1 , зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,86 % за кожен день користування кредитом, що прямо передбачено умовами договору та паспортом споживчого кредиту.
Факт отримання кредитних коштів 25.01.2025 р. 12:13 в сумі 8 000 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 підтверджується LIQPAY квитанцією 2587865108 /а.с. 27/.
Заборгованість за договором надання споживчого кредиту №5931591 від 25.01.2025 року вбачається, що за відповідачем станом на 28.05.2025 р. утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 767,24 грн, з яких: 8 000 грн – заборгованість по основній сумі кредиту; 7 840 грн – нараховані відсотки за кредитним договором; 24 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту; 7000 грн. – заборгованість за пенею (штрафами); 903.24 грн. – інфляційне збільшення /а.с. 28/.

VІ. Оцінка Суду.
11. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
12. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
13. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором- дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор- це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Тобто, 15.01.2025 р. відповідачем проведено всі необхідні дії, спрямовані на укладання договору про споживчий кредит №101287779 шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, одноразового ідентифікатора 759772, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки № НОМЕР_1 , на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти 10 000 грн зі строком повернення 10.01.2026 р. /строк кредитування 360 днів/, з процентною ставкою – 0,87 % за день користування кредитом, комісією за обслуговування кредиту - 7%, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
24.01.2025 р. відповідачем ОСОБА_1  укладено договір про споживчий кредит №6235469 шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, одноразового ідентифікатора 400309, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки № НОМЕР_1 , на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти 12 000 грн зі строком повернення 19.01.2026 р. /строк кредитування 360 днів/, з денною процентною ставкою – 0,86 % річних, комісією за надання кредиту – 0,3 %, комісією за обслуговування кредиту – 14 %, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
25.01.2025 р. відповідачем ОСОБА_1  укладено договір про споживчий кредит №5931591шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, одноразового ідентифікатора 560857, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки № НОМЕР_1 , на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти 8 000 грн зі строком повернення 25.02.2025 р. /строк кредитування 360 днів/, з денною процентною ставкою – 0,86 % річних, комісією за надання кредиту – 0,3 %, комісією за обслуговування кредиту – 14 %, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». 
14. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 отримав кошти за договором про споживчими кредитами №101287779, №6235469, №5931591, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернув, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «МІЛОАН» в частині стягнення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами.
15. Щодо вимог про стягнення комісії за надання та обслуговування кредитів №101287779, №6235469, №5931591, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку. Позикодавцем в договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються ОСОБА_1 , та за які кредитором встановлена комісія.
Ураховуючи, що кредитор не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору п.1.5.1 та п.1.5.2 та вимоги про стягнення заборгованості по комісії за надання та обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
16. Щодо вимог про стягнення пені та інфляційних втрат за кредитами №101287779, №6235469, №5931591, суд зазначає наступне.
Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.
Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на те, що на підставі кредитних договорів №101287779, №6235469, №5931591 пеню та інфляційні втрати нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нараховані суми підлягала списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про їх стягнення з відповідача є неправомірною.
17. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягаю задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №101287779 у розмірі 15 925,26 грн, яка складається, з 10 000 грн – заборгованість за кредитом та 5925,96 грн – заборгованість за нарахованими процентами; за кредитним договором №6235469 у розмірі 23 760 грн, яка складається, з 12 000 грн – заборгованість за кредитом; за кредитним договором №5931591 у розмірі – 8000 грн (заборгованість за кредитом), а всього 47 685,26 грн. У частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями, пенею та інфляційними втратами позовна заява задоволенню не підлягає.

VІІ. Розподіл судових витрат.
18. Щодо судового збору. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (58 %) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1405 грн.
19. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. За правилами ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Професійна правнича допомога надана позивачу у зв`язку з пред`явленням позову становить 10 000 грн, що підтверджується копією договору № 019-25 про надання правової допомоги від 02.06.2025 укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та адвокатом Колесніковою І.О. 
Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, відсутність необхідності в витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним.
Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, пропорційність задоволених позовних вимог, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень.
Керуючись ст.ст.13,76-89,258,263-265,271-273,354-355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» заборгованість за Договорами про споживчий кредит №101287779 від 15.01.2025 р., №6235469 від 24.01.2025 р., №5931591 від 25.01.2025 р. у розмірі 47 685,26 грн (сорок сім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн. 26 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» 1405 (одну тисячу чотириста п`ять) грн судового збору та 5 000 грн понесених витрат за надання професійної правничої допомоги. 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, код ЄДРПОУ 40484607);

відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя В.Г. Павлов