Справа № 526/3949/25
Провадження № 2/526/524/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 
(заочне) 

09 квітня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - Киричка С.А.,
з участю секретаря – Широколави О.В.,
прокурора – Гриня В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,

встановив:

23 грудня 2025 року заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Ірина Політун звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки, вказуючи на те, що ОСОБА_1 , будучи громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом №2172 від 13.10.2021 року є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5320485501:01:002:0294, площею 0,2271 га, яка розташована на території Лютенської територіальної громади Миргородського району Полтавської області. 
Однак, упродовж року після набуття права власності часток на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, в порушення вимог ч. 4 ст.81, ст.145 ЗК України, ОСОБА_1 не відчужив її, тому наявні підстави для конфіскації нерухомого майна у власність держави. Також прокурор просив стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року позовну заяву Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання .
07 січня 2026 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лузіної К.В. надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких остання просила позов задовольнити, судове засідання провести у відсутність представника Головного управління та з урахуванням правової позиції викладеної в письмових поясненнях .
Ухвалою суду від 16 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні .
У судовому засіданні прокурор Гринь В.О. позов підтримав та просив його задовольнити, виходячи з обставин, що у ньому викладені.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 був викликаний в судове засідання через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України .
Незважаючи на своєчасність повідомлення про місце, дату та час проведення судового засідання, відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, будь – яких заяв ( клопотань ) від останнього на адресу суду не надходило.
Представник - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги прокурора просив їх задовольнити та справу слухати у відсутність їх представника.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2021 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка з кадастровим номером 5320485501:01:002:0294, площею 0,2271 га, яка розташована на території Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.12.2025 року, 13.10.2021 року зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 .
Згідно відповіді управління Державної Міграційної Служби України в Полтавській області від 15.01.2024 року, вбачається, що інформація щодо документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон, звернення із заявою про оформлення громадянства України стосовно ОСОБА_1 відсутня.
11 листопада 2025 року начальник Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Гринь В.О. звернувся до приватного нотаріуса Заєць Н.М. про надання інформації про документи, які посвідчували особу ОСОБА_1 на момент прийняття спадщини, вказати їх серію, номер, дату видачі, а також орган, яким їх було видано (при можливості надати копію), на що отримав відповідь від 11 листопада 2025 року.
Перший заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Корсун В. направив ГУ Держгеокадастру у Полтавській області лист про необхідність звернення до суду із необхідністю звернення до суду із заявою про конфіскацію належної ОСОБА_1 земельної ділянки, на що 28.11.2025 року отримано відповідь.
Також, заступником керівника Миргородської окружної прокуратури Іриною Політун направлено повідомлення про направлення позовної заяви до Гадяцького районного суду про конфіскацію у власність держави земельної ділянки належної ОСОБА_1 з кадастровим номером 5320485501:01:002:0294.
Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За нормами ч. 4 ст.145 Земельного кодексу України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.
Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівствавід 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греціївід 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду.
Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України).
Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України.
Згідно ч.2, п. «в» ч.3, ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі, зокрема, прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером 5320485501:01:002:0294, має цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва .
Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Згідно з ч. 1та п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
Отже, з огляду на викладене, спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення.
Пунктом «е» ч.1 ст.140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. «в» ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
За нормами ч. 2 ст.145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 як іноземець, набувши у спадщину та зареєструвавши своє право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5320485501:01:002:0294, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, не відчужили її протягом 1 року після набуття її у власність, а тому суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду, а відтак позовна заява підлягає задоволенню.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
вирішив:
Позовну заяву заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки – задовольнити .
Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокдастру у Полтавській області (вул. Затишна,23 м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 39767930) належну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер 5320485501:01:002:0294, площею 0,2271 га, розташовану в АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Полтавської обласної прокуратури (36000, м. Полтава, вул. 1100 річчя Полтави, 7, р/р UA118201720343130001000006160, банк ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ 02910060, код класифікації видатків бюджету 2800) сплачений ними судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.04.2026 року.

Суддя: С. А. Киричок