Справа № 158/919/26
Провадження № 1-кп/0158/88/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
захисника – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, кримінальне провадження №12026030590000078 від 09.02.2026 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Луцька Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «ОСТВУД», із вищою освітою, згідно із ст. 89 КК України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4 , 09 лютого 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин у лісосмузі за координатами 50.845447 25.435958 неподалік м. Ківерці, Луцького району Волинської області, діючи умисно, незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 3,6447 г., поміщену в полімерний пакет.
В подальшому, продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_4 зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 3,6447 г, що згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» Таблиця 2, є великим розміром вказаної психотропної речовини, до 09 лютого 2026 року близько 20 години 54 хвилин, коли її було виявлено працівником поліції під час поверхневої перевірки ОСОБА_4 у м. Ківерці по вулиці Київській, Луцького району Волинської області, та вилучено за результатами огляду місця події.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінальному правопорушенні за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту психотропної речовини, у великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, працевлаштований, згідно із ст. 89 КК України є такий, що не має судимості, раніше перебував на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога.
До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєння ним протиправного діяння та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З врахуванням вищевикладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного кримінального правопорушення та те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі суд не вбачає, з огляду на особу обвинуваченого та враховуючи принцип дискреції суду.
Питання про речові докази та судові витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2026 слід скасувати.
Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався, підстави для його застосування відсутні. Цивільний позов не пред`являвся.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Речові докази:
- пакет з вмістом кристалічної речовини білого кольору, поміщений до камеру схову ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області – знищити.
- мобільний телефон марки «Xiaomi» поміщений до камеру схову ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області – повернути ОСОБА_4 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2026 - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1