Справа № 489/1945/25 
Провадження № 2/489/115/26

РІШЕННЯ
Іменем України

15 квітня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Бородіною В.Ю.,
за участі:
позивача ОСОБА_1 , 
свідка ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом,
встановив:
В березні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ткачук Г.М. із використанням системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом. 
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті її чоловіка залишилась спадщина у вигляді кв. АДРЕСА_1 . Померлий заповіту не залишив, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Проте вищевказана квартира в м. Миколаєві належала чоловіку позивача ОСОБА_4 , а також його батькам ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Померлий ОСОБА_4 за життя не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті його батьків та не оформив належним чином своє право власності на спадкове майно. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, проте нотаріусом їй було роз`яснено, що їй буде відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказану квартиру (спадкове майно). При цьому позивач вказувала на те, що на момент відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, а тому прийняла спадщину у відповідності до положень ст. 1268 ЦК України. 
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить суд:
встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 ;
визнати за нею право власності на кв. АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.03.2025 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання у справі. 
25.03.2025 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткачук Г.М. надійшла позовна заява в новій редакції, згідно якої вона зазначає про те, що станом на теперішній час нею отримано постанову державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують склад спадкового майна. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд: 
встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 ;
визнати за нею право власності на кв. АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.03.2025 від представника відповідача Миколаївської міської ради на адресу суду надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких наголошує на тому, що позивачем не надано доказів того, що її чоловік ОСОБА_4 прийняв спадщину після його батьків. 
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2025 витребувано у Третьої миколаївської державної нотаріальної контори наступні відомості: копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відомості (інформацію) про надання витягу із Спадкового реєстру стосовно заведення/незаведення спадкових справ після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; в разі, якщо заводились – надати їх копії; та витягів із Спадкового реєстру стосовно залишення або не залишення ними заповіту на випадок своєї смерті.
Витребувані відомості надійшли на адресу суду 29.12.2025.
19.02.2026 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткачук Г.М. на адресу суду надійшла заява про виклик свідка, а саме просила суд викликати в судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_2 
23.02.2026 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткачук Г.М. надійшла заява про зміну предмету позову. А саме позивач просить суд: 
- встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- визнати за нею право власності на кв. АДРЕСА_3 – в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
23.02.2026 на адресу суду від представника позивача Климентьєвої Л.М. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , який є сином померлого ОСОБА_4 , проте відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. 
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2026 залучено до участі у справі в якості співвідповідача – ОСОБА_3 ; закрито підготовче провадження у справі. 
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник позивача - адвокат Ткачук Г.М. в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу без її участі через проходження профілактичного обстеження.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 10.03.2026 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. 
Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 26.03.2025 надійшли письмові пояснення у справі, просив розглянути справу за його відсутності.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що знав чоловіка позивача ОСОБА_4 з 1995 року, тому що працював разом з ним на заводі «Зоря-Машпроект», товаришував. Позивачку ОСОБА_1 знав спочатку як цивільну дружину позивача з 2000-х років, а потім був свідком із своєю дружиною на їх весіллі. Неодноразово бував в гостях у квартирі АДРЕСА_2 спочатку як товариш чоловіка позивача ОСОБА_4 , який з 1995 року проживав там із своїми батьками, а на час та після їх смерті продовжував проживати там разом із позивачем та їх сином. 
Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 92). 
Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 10.01.2025 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано 04.11.1992 (а.с. 84-87). 
05.03.2001 ЖКВ ВО «Зоря» було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого кв. АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (а.с. 95-96). 
18.07.2003 ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 90). 
У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 93).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4 – ОСОБА_5 (а.с. 82). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки кв. АДРЕСА_2 . 
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_4 – ОСОБА_6 (а.с. 83). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки кв. АДРЕСА_2 . 
Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, наданих на запит суду, спадкові справи після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заводились. 
Відповідно до поквартирних карток і карток прописки встановлено, що ОСОБА_4 та його батьки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 – починаючи з 30.05.1984 (батьки) та 19.09.1986 ( ОСОБА_4 ) – до часу їх смерті (а.с. 132-135). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 77). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки кв. АДРЕСА_2 . 
Зі змісту копії спадкової справи, наданої на запит суду Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою, встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла його дружина ОСОБА_1 , яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 75).
Відповідач ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , надавши відповідну заяву нотаріусу (а.с. 74). 
Проте при зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіку позивачу ОСОБА_1 було роз`яснено, що відсутні в повному обсязі правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на кв. АДРЕСА_2 . Крім того, не встановлено достовірно факт прийняття спадщини спадкодавцем ОСОБА_4 після смерті його батьків. 
Також, із змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач має намір оформити спадщину на вищевказане майно в нотаріальному порядку, але цьому, серед іншого, перешкоджає відсутність визначеної частки померлих у спільній сумісній власності на вищевказану квартиру.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Згідно частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
За положеннями частини третьої статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За приписами частин першої, другої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. 
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави вважати, що в разі смерті співвласника майна, що перебуває в спільній сумісній власності, частки кожного з співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. 
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що частки співвласників в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , як співвласників спільної сумісної власності, є рівними, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, і кожному з них за життя належало право власності по 1/3 частці квартири.
Враховуючи те, що співвласники спірного сумісного майна померли, що на теперішній час перешкоджає досягненню домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток, та з урахуванням презумпції рівності часток, суд вважає, що частки ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.03.2001 ЖКВ ВО «Зоря», є рівними і становлять по 1/3 частині – частка кожного. 
Щодо вимог позивача про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті його батьків, визнання права власності в порядку спадкування, судом встановлено наступне. 
У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. 
Положеннями ст.ст. 548, 549 529 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. 
З матеріалів справи та пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що син померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 фактично вступила в управління спадковим майном після їх смерті (після кожного окремо), оскільки проживав у спірній квартирі безперервно після відкриття спадщини, використовував її для власних потреб, одноосібно користувався майном спадкодавців, що знаходилось в квартирі. За таких обставин, ОСОБА_4 прийняв у спадщину 1/3 частку кв. АДРЕСА_2 , яка належала його матері, а також 1/3 частку вказаної квартири, яка належала його батьку. Інших спадкоємців, окрім ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини не було, шлюб між його батьками на час їх смерті було розірвано. 
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). 
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 – дружина спадкодавця ОСОБА_4 , у встановлений діючим законодавством строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті, судом встановлено, що вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, яка складається з кв. АДРЕСА_2 в цілому. . 
Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса не звертались, відповідач ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву нотаріусу. 
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги, що позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті чоловіка, який, в свою чергу, прийняв спадщину після смерті його батьків, враховуючи відсутність для ОСОБА_1 можливості в позасудовому порядку оформити спадкові права на квартиру, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення в повному обсязі. 
Оскільки позивач у позові не просила відшкодувати їй судові витрати, тому, з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України та залишити судові витрати за позивачем.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд –
вирішив:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 – у вигляді 1/3 частки кв. АДРЕСА_2 . 
Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 – у вигляді 1/3 частки кв. АДРЕСА_2 . 
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на квартиру  АДРЕСА_2  - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати залишити за позивачем  ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ;
відповідач: Миколаївська міська рада, ЄДРПОУ 26565573, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;
відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 . 
Повний текст рішення складено 15.04.2026.

Суддя Г.А. Микульшина