Справа № 752/483/25 
Провадження № 2/752/963/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

12.02.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Моркотун О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 25 жовтня 2021 року в м. Києві на вул. Теремківській при виїзді на Кільцеву дорогу ОСОБА_1 , керуючи ТЗ "Volvo XC90" номерний знак НОМЕР_1 , здійснив вимушений наїзд на перешкоду - недбало залишений відповідачем на узбіччі недороблений бордюрний камінь, внаслідок чого була пошкоджена права частина автомобіля - моторний відсік, правий передній колісний вузол, переднє крило, передній бампер.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відсносно позивача за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністартивного правопорушення.
Згідно висновку №01-22/02 від 22.01.2022 року судового експерта - товарознавця ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Volvo XC90" номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулося 25 жовтня 2021 року, на момент проведення дослідження становить 61 751,15 грн.
За таких підстав, позивач просить стягнути з КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району", як балансоутримувача відповідної дороги, 61 751,15 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2025 року вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Олійника О.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та дана справа призначена до судового розгляду по суті.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Олійника О.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Відповідач не надіслав відзив на позовну заяву.
В судове засідання позивач та представник позивача не з"явилися. Представник позивача у клопотанні просить розглянути справу без їх участі.
Відповідач КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району" в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом.
Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2021 року в м. Києві на вул. Теремківській при виїзді на Кільцеву дорогу ОСОБА_1 , керуючи ТЗ "Volvo XC90" номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на перешкоду - бордюрний камінь, внаслідок чого була пошкоджена права частина автомобіля, зокрема моторний відсік, правий передній колісний вузол, переднє крило, передній бампер.
На місці пригоди відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адімінстративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, згідно якого водій перед початком руху не впевнився в безпечнті руху та здійснив наїзд на бюрдюрний камінь, чимпорушив п. 10.1 Правил дорожнього руху
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відсносно позивача за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 просить стягнути з КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району" завдані збитки, як з балансоутримувача дороги.
На підтвердження розміру завданих збитків посилається на висновок №01-22/02 від 22.01.2022 року судового експерта - товарознавця ОСОБА_2 , згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Volvo XC90" номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулося 25 жовтня 2021 року, на момент проведення дослідження становить 61 751,15 грн.
Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Технічні засоби - спеціальні технічні засоби, призначені для організації та регулювання дорожнього руху (дорожні знаки, інформаційні табло, дорожня розмітка, сигнальні стовпчики, транспортні та пішохідні огородження різних типів, світлофорне обладнання тощо).
Згідно статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху.
Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право: на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху;
Пунктом 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони (в редакції, чинній на день настання ДТП) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
Згідно листа КП "Київавтодор" від 20.12.2021 року балансоутримувачем ділянки автомобільної дороги Т-10-27 Київське Півкільце км 14+360 - км 16+980, що проходить від вул. Ватутіна до Одеської площі визначено відповідача - КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району" м. Києва.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так в обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на висновок від 19.11.2021 року автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, складений судовим експертом Півень В.В., згідно якого в обставинах розвитку досліджувальної пригоди, викладених в заяві про надання висновку експерта та наданих на дослідження матеріалах, водій автомобіля "Volvo XC90" номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду з моменту настання її об"єктивної видимості. Також в обставинах досліджуваної пригоди, виходячи з викладених у заяві про надання висновку експерта та наданих на дослідження матеріалах обставин її розвитку, в діях водія автомобіля "Volvo XC90" номерний знак НОМЕР_1 , з технічної точки зору, не вбачається невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР України чи вимогам інших пунків ПДР, які були б технічною причиною виникнення пригоди. за викладених обставин розвитку пригоди технічною причиною її виникнення є наявність фактично в межах проїзної частини на ділянці сполучення проїзних частин вул. Теремківської та Кільцевої дороги, блоку залізобетонного бордюрного каменя недобудованого конструктивного елементу, який мав визначати праву межу проїзної частини на перехресті, за відсутності, при цьому, будь-яких попереджувальних знаків про наявність такої перешкоди, зокрема, дорожніх знаків 1.37 "Дорожні роботи", 1.4.2 "Напрямок повороту - рух ліворуч" та/або дорожнього знаку 1.39 "Аварійно-небезпечна ділянка (інша небезпека).
Суд критично оцінює вказаний висновок обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки за основу експертом були взяті лише пояснення позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2021 року о 08 год. 50 хв. в м. Києві на вул. Теремківській при виїзді на Кільцеву дорогу ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Volvo XC90" номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на блок залізобетонного бордюрного каменя недобудованого конструктивного елементу, який знаходився праворуч проїзної частини, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в світлий час доби, стан дорожнього покриття - сухе, видимість і оглядовість Кільцевої дороги на перехресті - не обмежена.
З вказаного вбачається, що станом 25 жовтня 2021 року дорожні умови дозволяли позивачу уникнути дорожньо-транспортну пригоду у разі виконанням ним вимог Правил дорожнього руху України. Крім того, стан покриття на ділянці, де сталося ДТП станом на 25 жовтня 2021 року в частині обмеження розташованим праворуч металевим парканом та наявністю блоку залізобетонного бордюрного каменя недобудованого конструктивного елементу праворуч проїзної частини, а також відсутність попереджувальних знаків про наявність такої перешкоди, з технічної точки зору, не знаходилося у причинному зв"язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так, позивач посилається на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року у справі №752/27146/21.
Разом з тим, суд не може врахувати вказану постанову як преюдиційну в частині того, що саме відповідач несе відповідальність за завдану позивачу шкоду, оскільки суд у вказаній постанові вирішував питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП саме в діях позивача ОСОБА_1 , а не вирішував питання притягнення до відповідального працівника відповідача ШЕУ Голосіївського району за неналежне виконання посадових обов`язків, що спричинило завдання шкоди позивачу по справі.
Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди.
В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст.23, 1167 ЦК України.
Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
В ході судового розгляду справи судом не здобуто доказів на підтвердження факту понесення позивачем моральних страждань та хвилювання, а так само щодо розміру заявленого до відшкодування - 10 000 грн., відтак, у вказаній частині позову також слід відмовити.
З огляду на викладене, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя