1	Справа № 335/12458/25  2/335/570/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., за участі секретаря судового засідання Барановської В.О., розглянувши, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2025 (сформовано 20.12.2025) через систему «Електронний суд» до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр», в особі представника Чехун Ю.В, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що 20.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 20.05.2025-100002565 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано у повному обсязі, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 30 300,00 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000,00 грн.; заборгованості по процентам у розмірі 13 300,00 грн.; заборгованості по комісії у розмірі 500,00 грн.; заборгованості з додаткової комісії у розмірі 1 500,00 грн.; заборгованості із неустойки у розмірі 5 000,00 грн. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 300,00 грн. та судові витрати.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 23.12.2025, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали позову мастять заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася судом належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. 
Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Судом встановлено, що 20.05.2025 ОСОБА_3 звернулася до ТОВ «Споживчий центр» із заявкою, підписаною нею з використанням одноразового ідентифікатора А998, який був надісланий на номер її телефону та із проставленням на нього свого електронного підпису, на укладення кредитного договору відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти).
У свою чергу 20.05.2025 ТОВ «Споживчий центр» ухвалило заявку ОСОБА_1 на видачу їй кредиту та підтвердило укладення кредитного договору № 20.05.2025-100002565.
Згідно умов вказаного кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит на наступних умовах. Сума кредиту – 10 000,00 грн., строк, на який надається кредит - 168 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 03.11.2025. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 5% від суми кредиту та дорівнює 500,00 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 500,00 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.91%. Проценти розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Неустойка: 150 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до інформації наданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» встановлено, що 20.05.2025 успішно перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_1 з призначенням платежу: видача за договором кредиту № 20.05.2025-100002565.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі.
Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 30 300,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000,00 грн.; заборгованості по процентам у розмірі 13 300,00 грн.; заборгованості по комісії у розмірі 500,00 грн.; заборгованості з додаткової комісії у розмірі 1 500,00 грн.; заборгованості із неустойки у розмірі 5 000,00 грн., про що надано відповідну довідку-розрахунок.
Відповідно до п. 3.1 вказаного Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Згідно п. 3.2 Договору, кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Пункт 4.1 Договору встановлює, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності та поворотності.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Відповідно ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис, за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Враховуючи вищевикладене, договір № 20.05.2025-100002565 від 20.05.2025 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» в частині суми заборгованості у розмірі 23 300,00 грн., яка складається: 10 000,00 грн. – основний борг; 13 300,00 грн. – проценти, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В той же час, оцінивши обставини справи, суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 5 000,00 грн. необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.
Так, дійсно за умовами укладеного між сторонами електронного кредитного договору передбачено обов`язок позичальника/відповідачки сплатити кредитору/позивачу неустойку у випадку невиконання/неналежного виконання будь-яких грошових зобов`язань у встановлені договором строки в розмірі 150,00 грн. за кожен день прострочення зобов`язання.
Однак, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан.
Отже, в силу вищевикладених вимог чинного законодавства України відповідач звільнений від сплати на користь позивача передбаченої кредитним договором та нарахованої неустойки в розмірі 5 000,00 грн. за порушення строків повернення кредиту, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи спір в частині стягнення комісії та додаткової комісії за обслуговування кредиту, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення комісії, враховуючи наступне.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду, саме до такого висновку прийшла колегія суддів ВС у постанові від 31.01.2024 року в справі №450/126/20.
В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору з відповідачем, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19.
Відтак, позов ТОВ «Споживчий центр» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 300,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 13 300,00 грн., в іншій частині вимог, щодо стягнення комісії, додаткової комісії та неустойки, слід відмовити.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, яка пропорційна задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 1 862,83 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №20.05.2025-100002565 від 20.05.2025 у загальному розмірі 23 300 (двадцять три тисячі триста) грн., 00 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 13 300,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 862 (одна тисяча вісімсот шістдесят дві) грн. 83 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення судового рішення, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення підписано без його проголошення, відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України.
Повне рішення суду складено та підписано 18 лютого 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А);
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: І.А. Крамаренко