Дата документу 09.03.2026 Справа № 332/4962/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №332/4962/25 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С. Провадження № 22-ц/807/797/26 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
09 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:  	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.,  Кухаря С.В.,   	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат» «Запоріжсталь» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, - 

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання. 
В обґрунтування своїх доводів позивач зазначив, що він працював у період з 1988 року по 2024 рік у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», в тому числі у шкідливих умовах, на посаді слюсаря-ремонтника. 30.04.2024 він звільнився з підприємства за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) № 02 від 20.03.2025, виданим Філією «Університетська лікарня» Харківського національного медичного університету, йому встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт токсико-пилової етіології, фаза загострення. Легенева недостатність першого ступеню; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (3 ступень) за класифікацією Остапкович В.Є. та ОСОБА_2 .

Відповідно до пп. 17-18 Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.05.2025 (форма П-4), хронічне професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (33 роки 01 місяць). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в п. 18 цього Акта - шум, хімічні фактори, фактичні показники яких значно перевищують нормативні.

В пунктах Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 18.06.2024 також зазначений перелік шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу, де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у першій колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне.

Згідно пп. 16, 17.2.3, 17.2.4 Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за № 5468/25/1853/В (рішення від 04.09.2025 № 5468/25/1853/Р, складеному у КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради) - ступінь втрати професійної працездатності позивача внаслідок професійних захворювань складає 30 %.

Позивач вважає встановленим безумовний причинний зв`язок між виникненням у нього професійних захворювань та, як наслідок цього, втратою працездатності на 30%, і роботою на підприємстві відповідача. За таких обставин йому має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я, що він оцінює у 30 000,00 грн та понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2026 року позов задоволено. 
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання в розмірі 30 000,00 грн та понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат» «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2026 року в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн та ухвалити нове, яким стягнути з них лише 1000 грн, в іншій частині рішення залишити без змін. 

В доводах апеляційної скарги зазначає, що розмір стягнутих судом витрат на правничу допомогу є неспівмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та є значно завищеним. Не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності в розумінні приписів ч.3 ст.141 ЦПК України, та підлягає зменшенню.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Біліченка О.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, кожний окремо просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2026 року це 99 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн (3 328, 00 грн Х 30 = 99 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 10 000,00 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується в частині стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги, в іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в оскаржуваній частині в повній мірі не відповідає. 

Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання задоволені, тому понесенні позивачем витрати на правничу допомогу суд поклав на позивача відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 141ЦПК України. При цьому суд керуючись принципами розумності, обґрунтованості та співмірності, не доведення відповідачем належними і допустимими доказами неспівмірності та/або необґрунтованості таких витрат, дійшов до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі у сумі 10 000,00 грн, який доведено розрахунком таких витрат зазначеному у Акті прийому-передачі виконаних/наданих робіт від 09 жовтня 2025 року

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду в повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що вересні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Біліченка Олега Олександровича звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання (а.с.1-4). 

В позовній заяві стороною позивача заявлено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу.

07 жовтня 2025 року ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» через підсистему «Електронний суд» подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.54-58).

09 жовтня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Біліченка Олега Олександровича через підсистему «Електронний суд» подав до суду Відповідь на відзив від ПАТ «Запоріжсталь», в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн (а.с.78-81). До відповіді на відзив адвокатом додано наступні документи, а саме: ордер на надання правничої допомоги серії АР №1232809 від 08.04.2025 виданий на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 08.04.2025; договір про надання правової допомоги №б/н від 08.04.2025; акт приймання виконаних робіт/послуг №1 від 09.10.2025 на загальну суму 10 000,00 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 09.10.2025 на суму 10 000,00 грн (а.с.68-76).

14 жовтня 2025 року ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» через підсистему «Електронний суд» подало до суду Заперечення на відповідь на відзив, в яких просив відмовити зокрема у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн, як таку, що є завищеною та неспівмірною з ціною позову 30 000,00 грн та обсягом виконаних адвокатом робіт беручи до уваги типовість даної справи. Отже, зазначена позивачем вартість витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн за надання правничої допомоги не є співмірною з критеріями визначеними ч.4 ст.137 ЦПК України та підлягає зменшенню у разі задоволення судом позову (а.с.89-92).

Представник, адвокат Біліченко О.О. представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 08 жовтня 2025 року та ордера серії АР №1232809 від 08 квітня 2025 року (а.с.87).

Згідно з умовами договору про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 08 жовтня 2025 року, укладеного між адвокатом Біліченко О.О. та ОСОБА_1 , клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту по даній справі, яка складається, зокрема, але не виключно з: надання юридичних консультацій; ознайомлення з матеріалами справи, заявами по суті сторін/учасників справи, та їх аналіз, вивчення складання різноманітних документів (заяв по суті справи, в тому числі позовів, клопотань, скарг, заперечень, пояснень, тощо); представництва інтересів Клієнта безпосередньо в суді у судових засіданнях; представництва інтересів Клієнта в інших інстанціях; складання адвокатських запитів; інші форми та варіанти допомоги додатково можуть погоджуватись з Клієнтом в процесі взаємодії з Адвокатом при розгляді справи, без обов`язкового зазначення у вигляді складання додаткових угод, але які відображаються в Акті приймання виконаних робіт/послуг до цього Договору, та квитанції до прибуткового касового ордеру з ціною такої послуги/допомоги.
Сторони погодили, що Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за отриману правову допомогу за згодою сторін за такими попередньо визначеними тарифами: юридичні консультації з приводу предмету спору (фіксована оплата) – 2000 грн; складання позовної заяви «про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я» (фіксована оплата за один документ) – 3000 грн; вивчення відзиву та складання відповіді на відзив (фіксована оплата за один документ) – 3000 грн; складання інших процесуальних документів (заяв, клопотань, пояснень) – (фіксована оплата за один документ) 1000 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу – 3000 грн (фіксована оплата за один документ); представництво інтересів клієнта безпосередньо в суді у судових засіданнях – 3000 грн (фіксована оплата за участь в одному судовому засіданні).

Сторони погодили, що факт отримання Клієнтом послуги (надання правової допомоги) оформлюється підписанням Сторонами відповідного Акту приймання виконаних робіт\послуг.

Сторони погодили, що факт отримання Адвокатом гонорару від Клієнта за надану правову допомогу оформлюється квитанцією до прибуткового касового ордеру, який підписується Адвокатом та видається Клієнту після отримання гонорару (а.с.83-84). 

Згідно з Актом приймання виконаних робіт/послуг №1 від 09 жовтня 2025 року, адвокатом Біліченко О.О. надано ОСОБА_1 такі послуги на загальну суму 10 000,00 грн: юридичні консультації з приводу предмету спору 17.09.2025 (фіксована оплата) – 2000 грн; складання позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я (фіксована оплата за один документ) – 3000 грн; складання Відповіді на «Відзив на позовну заяву» від ПАТ «Запоріжсталь» (фіксована оплата) – 2000 грн; представництво інтересів клієнта в Заводському районному суді м. Запоріжжя в одному судовому засіданні (фіксована оплата за участь в одному судовому засіданні) – 3000 грн (сума сплачена наперед).

Адвокатом у цій справі надані клієнту послуги професійної правничої допомоги на загальну суму 10 000,00 грн, претензій до адвоката щодо якості та об`єму наданих послуг немає (а.с.89).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 09 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 сплатив адвокату Біліченку О.О. гонорар у сумі 10 000,00 грн (а.с.84).
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша, друга статті 141 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Подаючи позовну заяву позивачем зазначено орієнтовні витрати на адвоката та у відповіді на відзив, адвокатом було заявлено стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, які складаються з юридичних послуг у розмірі 10 000,00 грн (юридичні консультації з приводу предмету спору 17.09.2025 (фіксована оплата) – 2000 грн; складання позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я (фіксована оплата за один документ) – 3000 грн; складання Відповіді на «Відзив на позовну заяву» від ПАТ «Запоріжсталь» (фіксована оплата) – 2000 грн; представництво інтересів клієнта в Заводському районному суді м. Запоріжжя в одному судовому засіданні (фіксована оплата за участь в одному судовому засіданні) – 3000 грн (сума сплачена наперед).
Отже, представником позивача по справі ОСОБА_1 – адвокатом Біліченко О.О. у позовній заяві та у відповіді на відзиві на позовну заяву було заявлено вимогу про стягнення з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн (а.с.1-4, 78-81).
На підтвердження таких витрат, стороною позивача було надано ордер на надання правничої допомоги серії АР №1232809 від 08.04.2025 виданий на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 08.04.2025; договір про надання правової допомоги №б/н від 08.04.2025; акт приймання виконаних робіт/послуг №1 від 09.10.2025 на загальну суму 10 000,00 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 09.10.2025 на суму 10 000,00 грн (а.с.68-76).
Таким чином факт надання правової допомоги підтверджується долученими до відповіді на відзив на позовну заяву письмовими доказами, з яких вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвокатом клієнту складає 10 000,00 грн.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Така правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15 (провадження N 14-382цс19) зазначено, що загальні заперечення щодо заяви про розподіл витрат на правничу допомогу не можуть бути правовою підставою для зменшення розміру цих витрат, так як принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.
Колегія суддів, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи заперечення ПАТ «МК «Запоріжсталь» щодо стягнення судових витрат у заявленому представником позивачки розмірі, колегія суддів приходить до висновку про неспівмірність витрат на правничу допомогу з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Біліченко О.О. брав участь в одному судовому засіданні, яке тривало лише 7 хвилин, що підтверджується Журналом судового засідання 08.01.2026 року з 10 год. 53 хв. до 10 год. 59 хв.), яке було проведено в режимі відеоконференції (а.с.130-132) з огляду на що, вартість участі у судовому засіданні у сумі 3 000,00 грн є завищеною.
Також вочевидь є те, що дана справа є не складною, оскільки її розгляд по суті зайняв вкрай невеликий час. Сама позовна заява з юридичної точки зору обгрунтована лише декількома документами (висновок ЛЕК, Акт П-4, витяг з рішення експертної команди), які є додатками до позову. Представник Позивача вже тривалий час представляє в судах інтереси багатьох фізичних осіб, що стягують отриману внаслідок профзахворювань моральну шкоду, тому підготовлені ним позовні заяви по суті є шаблонними (кількість судових справ за участю представника Позивача є відкритою та міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень).
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є відшкодування моральної шкоди, ціна позову складає 30 000 грн, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції склали 10 000 грн, отже сума витрат на правничу допомогу складає 33%, тобто третину ціни позову з урахуванням того, що сама справа є малозначною та слухалась в порядку спрощеного позовного провадження. Представником позивача не вчинялися дії, що потребують витрачення додаткового часу (направлення адвокатських запитів, витребування, доручення доказів, яка в очне судове засідання та інше). 
Таким чином, у даному випадку стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн порушує баланс рівноваги між інтересами сторін у справі та на відповідає принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
З урахуванням клопотання ПАТ «МК «Запоріжсталь» про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи обсяг, вартість та співмірність заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, зважаючи на складність справи, складність застосування норм права при підготовці позовної заяви у даній справі об`ємом 3 сторінки, а також сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин та участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з невеликою його тривалістю, колегія суддів вважає, що розмір правничої допомоги, заявленої ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Біліченко О.О. до відшкодування в сумі 10000 грн в суді першої інстанції є завищеним, не відповідає об`єму фактично наданої адвокатом клієнту правової допомоги та підлягає зменшенню до 5000 грн.
За встановлених обставин, визначений розмір (5 000 грн) буде відповідати принципу співмірності розміру судових витрат із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин даної справи та результатів її розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат» «Запоріжсталь» - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2026 року щодо стягнення витрат на правничу допомогу - змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат» «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. 

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова складена 09 березня 2026 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Кухар С.В.